583 



5. Ústní vakuola a vztah její ku peristomu. 



Saville Kent ve veliké monografii své označuje za nejnižší flagel- 

 laty skupinu Pantostomata, jejíž tvary nemají vlastních úst přijímajíce 

 potravu na libovolném místě těla („Oral or inceptive area distributed 

 over the entire cuticular surface"). Pokud odůvodněno jest klásti 

 do skupiny této tvary zdražené v menší skupinu, Flagellata-Pantosto- 

 mata, nelze mi všeobecně rozhodovati, ač protivné důvody, kteréž 

 Biitschli uvádí, opíraje se o pozorování svá i zejména Cienkowského, 

 zdají se býti značně přesvědčující. Vzhledem však k rodu Bicosoeca 

 S. Kentem rovněž do uvedené menší skupiny kladenému jest se mi 

 náhledu S. Kentovu opírati. 



Bicosoeca vacillans nemá jako mnozí nižší flagellati žádného otvoru 

 ústního, má však místo ústní, kde pravidelně přijímání potravy se 

 děje. Biitschli udává místo ústní u Bicosoeca lacustris J. C. mezi 

 basí bičíku a mezi peristomem, dle pozorování mých jest však místo 

 toto správněji hledati na peristomu samém. Na peristomu děje se 

 tudíž přijímání potravy a to způsobem morphologicky zajímavým, 

 totiž tak zv. ústní vakuolou (fig. 10. a 11. v). Způsob tento pozoroval 

 poprvé u nišších flagalletů Cienkowski, po něm Biitschli, pak 8. Kent 

 a nověji C. Fisch. Dle pozorování mých přijímá Bicosoeca vacillans 

 potravu následovně: Malý kokkus (fig. 10. a 11. k), který ocitl se 

 na blízku rotujícího bičíku, stržen jest vírem i blíží se podél bičíku 

 až ku basi jeho, odtud však se obrací i ubírá se podél obvodu tílka 

 až ku peristomu, jakmile se však naproti tomuto byl octl, v oka- 

 mžení tom vypne se z peristomu malá vakuola (fig. 10. a 11. t>), jež 

 kokkus obemkne a v dutině své pochová. Tím ocitnul se kokkus 

 uvnitř těla zvířete, dalším pak úkolem vakuoly jest dopraviti kokkus 

 dále do tílka, kdež pak v cytoplasmu proces zažívání se vykonává. 

 Takovouto ústní vakuolu při všech případech vždy toliko na peri- 

 stomu jsem pozoroval, nikdy na jiné části tílka, mám tudíž za to, že 

 oproti náhledu S. Kentově aspoň u rodu Bicosoeca jednotné místo 

 ústní jest dokázáno. 



Na konec odstavce tohoto podobá se mi položiti poznámku 

 o místu vyvrhovacím č. řitním, poněvadž v úzkém jest vztahu s peri- 

 stomem. Otázka týkající se místa řitního u flagellatů navzdor četným 

 již pozorováním Sterna, Butschliho, S. Kenta, J. Clarka, Blochmanna 

 a j. není dosud tak platně rozřešena, aby jisté pochybnosti ku př. 

 o určité lokalisaci místa vyvrhovacího nezanechávala. Obecně udává 

 se místo řitní na zadním konci těla, jak k. př. Stein u většího počtu 



