586 



jektech jest dosti patrnou jemně uzlinkatá, nezřetelně síťkovitá po- 

 vaha jeho, která zvláště sbarvením jest viditelnější. Podrobnější 

 detaily vedle uvedených nemohl jsem více na jádru vystihnouti. Jest 

 předmět příliš nepatrným a tudíž málo zkoumání příznivým, než aby 

 na něm aspoň značnější část otázek vyzkoušeti se dala, jakéž nyní 

 kolem tak důležitého předmětu, jakým jest povaha jádra a význam 

 jeho, všeobecně se točí. 



Bohužel nepodařilo se mi sledovati úplný průběh dělení jádra, 

 jemuž v době nynější tak všestranná pozornost se věnuje; pokud jsem 

 konečnou fasi jeho pozorovati mohl, pověděno budiž v odstavci ná- 

 sledujícím. 



8. Množení se dělením. 



Saville Kent udává u rodu Bicosoeca dvojí způsob množení. 

 Předně množení se dělením příčným, což v souhlasu se Steinem po- 

 zoroval, pak množení se tak zv. sporulací, uváděnou jinak S. Kentem 

 u různých flagellatů a hlavně v tom spočívající, že zvíře se encystuje, 

 načež obsah jeho na množství sporů se rozpadá a v obrvené zárodky 

 proměňuje, kteréž cystu opouštějí, aby dalším růstem v dospělá stadia 

 se proměnily. Specielně u Bicosoeca lacustris J. C. předpokládá 

 S. Kent, že cysta vzniká následkem kopulace dělením povstalých 

 a volně ve vodě plovoucích individuí buď mezi sebou neb s některým 

 již usedlým zvířetem. 



Byl jsem šťastným, že podařilo se mi pozorovati prvý z uve- 

 dených způsobů množení, ačkoliv pak unikla mi zvláště vzhledem ku 

 dělení jádra důležitá fase počáteční, nicméně sledovati jsem mohl 

 stadia další až k úplnému oddělení a opětnému se usazení nového 

 individua, čímž celkový obraz tohoto způsobu množení dosti podrobně 

 vystopován býti mohl. 



Stav, v jakémž poprvé zastihl jsem příčně se dělící individuum 

 (íig. 5.) byl následující: 



Dělením vznikající nový jednotník značně již byl oddělen od 

 mateřského, ve svislé ose nad ním se nalézajícího jednotníka, s nímž 

 toliko úzkým proužkem plasmatickým byl spojen. U mladého jednot- 

 níka vyvinut byl již bičík (6), částečně svinutý, pak kontraktilní va- 

 kuola (cv) a ona záhadná, okrouhlá tělesa (V), o nichž v odstavci 

 o plasmatické povaze tílka pojednávajícím zmínka učiněna byla. Obě 

 jádra (j) z mateřského jádra dělením povstalá byla již úplně od sebe 

 oddělena. Jemně uzlinkatý obsah jejich, nejevící kolem sebe žádné 

 jasné zóny obvodní dal mně tušiti, že před sebou mám stadium 



