703 



možno si vysvětliti pochybení výtečného anatoma heidelberského. Dobře 

 jest sledovati průběh ten nikoliv na dorostlých červech, nýbrž na mla- 

 distvých, ještě v kokonech se nalézajících a nejlépe k tomu voliti 

 AU. cyanea, chlorotica neb carnea, jež průsvitností nad jiné vynikají. 

 Nephridie Lumbricidů jsou složitější ze dvou příčin: 



1. že prvotný jednoduchý lalok člení se během vývoje v lalůček 

 druhotný a to právě na rozhraní mezi vývodem a hlavním lalokem; 



2. že není pouze dvou systémů kanálkův, nýbrž čtyř, dvou cen- 

 tripetalních a dvou centrifugalních, parallelně vedle sebe v hlavním 

 laloku probíhajících a v druhotném laloku četné kličky tvořících. 



Uložení nephridií v těle Lumbricidů lze v mladých červech velmi 

 pěkně sledovati v postraní poloze: Nephridiostom trčí do dutiny pře- 

 dešlého segmentu ; odtud krátkým krčkem vězí v dissepimentu a vniká 

 do následujícího segmentu. Tu stoupá mohutný lalok podél zažívací 

 roury ku straně hřbetní, menší pak lalok na spodu velikého leží ; za 

 nephridiostomem počíná vývod a ubírá se poněkud na zad, kde před 

 jednou z břišních štětin na venek ústí. 



Průběh kanálků jest pak tento : 



Z krčku nephridiostomu probíhá první kanálek podél v žlaznatém 

 laloku, jsa zřetelný po svých stěnách hnědavých, neb zcela hnědých, 

 hrubozrnou hmotou naplněných. Kanálek sám jest velmi úzký, nejužší 

 ze všech následujících, zřetelný jen dle víření brv. Na distalním konci 

 laloku naduřuje tento kanálek v ampulu vlastními volnými stěnami 

 opatřenou, jež ponenáhlu se zužujíc, obrací se nazpět a tvoří tak 

 druhý, velmi široký kanálek, jenž běží parallelně s prvým. Směr 

 prvého jest tedy centripetální, druhého centrifugální. Druhý kanálek 

 vniká do sekundárního lalůčku a pokračuje zde, tvoří husté a četné 

 kličky, jež ohýbají se zase zpět, vnikají opět do hlavního laloku a pře- 

 cházejí zde v třetí kanálek parallelný s prvýma dvěma. Směr tohoto 

 jest opět centripetální, mění se na distálném konci laloku v centri- 

 fugální, když ohnul se třetí kanálek ve čtvrtý, jenž týmže směrem 

 a podobnými kličkami vniká opět v lalůček sekundární. V tomto la- 

 lůčku tedy kličky čtvrtého kanálku probíhají stejně jako druhého 

 a posléze přecházejí do kanálku vývodného, jenž na počátku svém 

 jest četně rozvětven, jak zvykli jsme hledati u hirudinid. Tak vzniká 

 vývod beroucí se zpět ku krčku nephrostomu, neboť stěna tohoto 

 splývá s počátkem stěny vývodu. Tento pak ohnuv se, ubírá se na 

 zpět, přecházeje ve svalnatý vak kontraktilní. Podstatný rozdíl mezi 

 tímto mým výkladem a Gegenbaurovým jest ten, že nephridiostom 

 nepřechází v kanálek sekundárního lalůčku, jako u Gegenbaura, nýbrž 



