712 



produkty dělení na tvoření definitivně hypodemiis a nemají tudíž 

 ničeho společného s exkrečními organy. V mladých segmentech jsou 

 však prvotně veškeré buňky stejné. Solidní pásmo pronephridiové 

 Lehmann nepoznal, nýbrž jen „einen Haufen von Zellen, in dem sich 

 bald ein intracelluláres Lumen ausbildet". Spojení se zevnějškem 

 autor patrně nesledoval až do vývoje definitivného, neboť praví, že ne- 

 povstává toto „durch Einstúlpung des Epiblastes, sondern die Segmen- 

 talorgane wachsen nach unten zu einem Rohre aus, das durch die 

 Ektodermschichten (sic !) hindurchtritt und direkt die Kommunikation 

 mit der Umgebung vermittelt". Toť patrně velmi povrchný a úplně 

 nesprávný výklad. Nephridiostom povstává zmnožením buněk z pů- 

 vodně praeseptálních elementův (?). 



2. V nově založeném a Whitmanem vydávaném americkém sbor- 

 níku „Journal of Morphology" I. 1. 1887, uveřejněny právě 2 práce, 

 dotýkající se našeho předmětu; jedna z nich jedná o vývoji Clepsin 

 od Whitmana, kdež rovněž mnoho píle vynaloženo ku vyšetření vzniku 

 nephridií. Druhá práce pochází od Wilsona (The germ-bands of 

 Lumbricus p. 183). Obě práce vycházejí z jednoho a téhož principu: 

 Zárodečné pásy povstávají z tak zv. „teloblastů", z nichž 2 střední 

 se označují jménem „mesoblasty", druhé 2 vniterné na každé straně 

 střední čáry, více ku předu „neuroblasty", třetí pak a čtvrtý pás po 

 každé straně druhého pásu „nephroblasty". Terminologii tuto zavedl 

 Whitman a Wilson se jí přidržuje, odvozuje z dotyčných „teloblastů" 

 hlavně nervové pásmo a exkreční organy. O neuro- a mesoblastech 

 pomlčíme prozatím a pojednáme pouze o předmětu našich otázek se 

 dotýkajícím. 



Z každého „nephroblastu" vyrůstá pás, shodný i pro Lumbrica 

 i pro Clepsine a označený jmenovanými autory jakožto „nephridial 

 rows". „Nephridie povstávají jakožto párovité metamerické výrůstky 

 z „nephridiových řad", a to v každém segmentu těsně a v kontaktu 

 za dissepimentem. Každé nephridium sestává z počátku z jediné 

 buňky, brzy však prý nabude formy t7, jež trčí v dutině břišní a po- 

 kryje se sploštělými buňkami mesoblastu. Jedna větev tohoto V zů- 

 stává upevněna na stěně tělní a posléze tvoří distální část nephridia. 

 Druhá větev uvolní se od stěny tělní, avšak setrvává ve spojení 

 s dissepimentem. Na opačné stěně dissepimentu vyniká veliká me- 

 soblastová buňka, z níž povstane vířivá nálevka. Následující stadia 

 jsou: 1. prodloužení a svinutí kličky, 2. provrtání středního pásu 

 buněčného a 3. ve změně mesoblastové pokrývky v zevní vrstvu 

 organu. 



