713 



Dle mého názoru nemůže a také neexistuje vývoj tento ve sku- 

 tečnosti; spíše zdá se, že jak Wilson tak Whitman odvozuje jej z hlediště 

 theoretického, snažíce se tak ukázati na souhlasný vývoj exkrečních 

 orgánů u obratlovců. Kde však zůstala kritika? Wilson studoval vývoj 

 nephridií a nervové soustavy na Lumbricus foeticlus; rovněž 

 i nám jest vývoj tohoto druhu známý, než víme zcela určitě, že zde 

 není vůbec 4 párů „teloblastů", nýbrž jen jediný pár jako u všech 

 Lumbricidů. Z tohoto jediného páru vznikají pouze zárodečné pásy, 

 jež již ve stadiu, kde se dosud nespojily v jediný pásovitý celek, 

 tvoří základy dutiny tělesné, skládající se ze dvou lupenů, vnitřního 

 a zevního, z kteréhožto posledního jednotlivé elementy súčastní se 

 na zdokonalení deíinitivného epiblastu (hypodermis). A není také 

 v těchto základních polovinách nijakých elementů, jež by bylo lze 

 zvláště označiti jako „řady nephridiové, nervové a mesoblastové". 

 Protož jest nesprávný výklad Wilsonův, dle něhož základ nephridií 

 jest „a continuous longitudinal cord of cells" („nephridial rows"), 

 jež leží v somatopleuře. 



Celý pak další, Wilsonem líčený vývoj z buňky a tvoření kličky 

 atd. jest nejasný, i nedá se srovnati se skutečnými poměry. 



Avšak ani pozorování Whitmanovo ohledně tvoření se nephridií 

 Clepsine nebude správné, spíše myslím, že prvé jeho vylíčení povstání 

 nephridií (Quart. Journ. microsc. Se. 1878) jest více pravdě odpo- 

 vídající, blížící se valně zprávám našim. 



Podivným způsobem dovolává se Wilson Hatschekova pozorování 

 tvoření se exkrečních organův u Criodrila, o němž jsem předce do- 

 kázal, že jest konfusní, ukazujíc jednou, že exkreční organy vznikají 

 ze souvislého základu, podruhé však nezávisle od sebe. Co se týče 

 Polymnia nebulosa, uvedeme výklad svůj níže, jisté však jest, že 

 Wilson neporozuměl nijak faktům. Týž autor srovnává své „ne- 

 phridial rows", jež ovšem neexistují, se segmentálním duktem obrat- 

 lovců, což ovšem rozhodně nutno zamítnouti. 



Z našeho hlediště jest zajisté správný výklad Speeův (Archiv f. 

 Anat. und Phys. 1884), Flemmingiw (tamtéž 1886) a Van Wijhe-ův 

 (Zool. Anz. 1886), že segmentová chodba tvoří se u obratlovců 

 jakožto solidní provazec z buněk epiblastu. Než možno-li chodbu tu, 

 vznikší z tohoto provazce, srovnávati s nějakou součástí exkrečních 

 orgánů u annulatův, tedy jest to pouze stažitelný vak nephridií. Vaky 

 tyto jsou u největší části v každém segmentu isolované a náleží tudíž 

 jednomu exkrečnímu orgánu, pojíce se proximalním koncem k vývodu. 

 Jsou však formy annulatů Benhamem a Beddardem popsané, kde vaky 



