105 



nosť jiných znaků (ku př. podoba jehlic skelettových i parenchymo- 

 vých a amphidiskův) jej s druhem Carterius Stepanowii úzce 

 spojuje.*) Rozdíly, lišící Ephydatia bohemica od posléze jme- 

 novaného druhu, jeví se následovně: 



Mezi jehlicemi skelettovými hladkými roztroušeny bývají jedno- 

 tlivě jehlice více méně ostnité nebo různě hrotité. 



Velikost dospělých gemmulí bývá obyčejně značnější. 



Gemmulae nejsou opatřeny buď zcela žádnou nebo toliko velice 

 kratičkou a málo zřejmou rourkou vzduchonosnou. 



Korunka, jež na vnitřní otočku chitinovou volně přisedá, nemá 

 laločnatých paprsků, nýbrž sestává z prostého, někdy až nepatrného, 

 nepravidelně zohýbaného terčku. V případu, kdy rourka vzducho- 

 nosná aspoň částečně jest vyvinutou, nachází se korunka na této. 



Rozdíl amphidisků delších a kratších nevystupuje příliš ná- 

 padně, tak že často skoro až zaniká. Štítky jich bývají obyčejně 

 pravidelně hvězdovité, s četnými hluboce klanými paprsky. 



Osy amphidisků nebývají tak četnými a dlouhými ostny po- 

 kryty. — 



Rozdíly tyto — z nichž ovšem některé pro nestálost svou jsou 

 významu toliko podřízeného — opravňují ku vystavení nového druhu, 

 ač zase jednotlivé, výše uvedené formy abnormní mohly by snad 

 dalším stupňováním a nenáhlými přechody snížiti druh tento na 

 prostou varietu od Carterius Stepanowii. Až dosud nepodařilo 

 se mi však zjistiti tvarů přechodních; další zkoumání zjasní zajisté 

 i tento mlhavý bod, jenž nejlepším toho jest dokladem, jak neurčitým 

 jest názor náš o ,^rodu^^ a ,jdruhíi^'^ a jak pracným jest snažení naše 

 po jakési soustavě „přirozené". V přírodě nacházíme pouze indi- 

 vidua, jež potřebám svým stále se přispůsobují a vlivům zevnějším 

 podléhají, ne však „rody" a „druhy", v něž vřaditi se je snažíme. 



Spongilla fragilis Leidy. 



Synon. 1863 Spongilla Lordii Bowerbank. 

 1878 Spongilla sibirica Dybowski. 

 1870 Spongilla contecta NoU (Retzer) 

 1884. Spongilla fragilis Vejdovský. 



Zajímavou tuto honbu sladkovodní, jež v Čechách dosud toliko 

 ze dvou míst známa byla, naleznul jsem v řece Sázavě (v zátoce pod 



*) Podobná vzájemná příbuznost, jaká u těchto dvou druhů se jeví, vyškytá se 

 také mezi Heteromeyenia repens a Carterius latitenta. 



