252 



periody v methodě výrobní. Každý stroj musí práci své periody pro- 

 vésti do té míry, aby stroj následující mohl v ní ihned dále pokra- 

 čovati, musí tedy svým přesným výkonem zasáhnouti v stroj předešlý 

 a následující tak dokonale, jako se pojí jeho perioda ku oběma svým 

 sousedním. Seřadění strojů v továrně pro jednotnou soustavnou práci 

 hmotnou musí poskytovati viditelného obrazu methody výrobní, musí 

 býti tak zákonité jako methoda sama. 



Každé odchýlení-se od zákona toho ruší i nepřetržitost práce 

 i její správnost. Předešlou závěrku lze též takto opáčiti: poněvadž 

 v celém postupu výrobním panuje a musí panovati přísná zákonitost, 

 má-li hmotná práce býti správnou, musí nejen v konstrukci strojů, 

 nýbrž i v seřadění jejich zavládnouti týž zákon, kterým se řídí postup 

 práce. 



Zákonitost tato jest tak mohutnou, že obsluhovač strojů, pře- 

 váděje zpracovávanou hmotu od stroje ku stroji, stává se tělesně 

 služebným této zákonitosti, a maje svou pozornost upoutanou ku 

 správnosti této práce, stává se touto svou soudností i duševně služeb- 

 ným jejímu zákonu. A maje tak stroj se strojem pojiti, musí nezbytně 

 k přesnosti práce svůj zřetel obrátiti, ji musí stále posuzovati, aby 

 vystihnuv ji, mohl v pravý čas zasáhnouti ve výkon strojů. Zde ob- 

 sluhovač sleduje duchem zákonitost, kterou konstruktér převedl v tuhé 

 mechanismy stroje, pojí tedy svou duševní činnost k duševní činnosti 

 jeho; a co zevně tělesnou svou silou stroji slouží, slouží svou soud- 

 ností duševní Činnosti konstruktéra anebo-li zákonitosti hmotné práce. 

 Dokladem toho jest, že možno tuto tělesnou činnost nahraditi tuhými 

 mechanismy a činnost duševní zákonitým uspořádáním a připojením 

 jich k oběma příslušným strojům. A tak se skutečně stává. V pří- 

 padech těch jest celá řada strojů řadou nepřetržitou, v ní stroj slouží 

 stroji nepřetržitě, jakoby celé. strojní zřízení bylo jediným jen strojem 

 mnohočlánkovým. Součinnost obsluhovače pošinuta jest pouze na oba 

 konce stroje, na počátek, kdy práci do něho uvozuje, a na konec, 

 kdy ji z něho vyjímá; v ostatním průběhu práce omezuje se jeho 

 činnost pouze na dozor, že práce se podle zákona koná, a na omezení 

 neb odstranění nastalých vad v ní. Příkladů toho, jak duch tvůrčí 

 svěřuje svoji vymoženost péči genia zachovatele, bylo by lze uvésti 

 bezvýmineČně z každé továrny, jež jest ve svém pravidelném, záko- 

 nitém chodu. 



Sledujíce zákonité seřadění strojů v továrně dále až do jeho 

 podrobností, seznáváme, že zákonná zásada jeho naplněna musí býti 

 nejen pouhou řadou, nýbrž i v rozdělení jejím na určité skupiny, jež 



