255 



Jako se pojí ku části praktické požadavek fysické možnosti, 

 stejně tak obsažen jest v části theoretické požadavek psychický, který 

 ukládá, aby osvědčovala se plná soudnost, zda-li práce, ježto se sku- 

 tečně koná, jest touž prací zákonitou, která se konati měla. Dělník 

 musí tedy svůj výkon stále pozorovati a srovnávati s onou měrou 

 jeho, která jest obsažena v jejím zákoně a tím o ní souditi, je-li 

 správná čili nic. V tom spočívá duševní činnost dělníkova. 



Jest patrné, že tento psychický výkon nelze nijakž odděliti od 

 cviku manuálního na žádném jeho stupni, ani tehda, když vycvičenosť 

 přešla v dokonalou zběhlost, routinu ; vždy musí dělník svým duchem 

 bdíti nad svým výkonem fysickým, vždy musí při práci mysliti. Ne- 

 padá tu na váhu, že s postupující vycvičeností děje se to vždy snáze, 

 ani že odchylky od dokonalosti jsou vždy menší; soudná činnost děl- 

 níkova musí trvati a skutečně trvá stále, byť by tento byl v práci 

 sebe více vycvičen; nebot každé zmenšení bdělosti tohoto soudu, an 

 nástroj nejsa veden tuhými mechanismy, nýbrž snadně od pravého 

 směru odchylitelnými svaly ruky, vyšinuje se z práce zákonité, má 

 nezbytně za následek odchylku od správné hmotné práce a tudíž po- 

 hnutka ku opětnému zvýšení bdělosti a soudnosti. Bylo by tudíž úplně 

 chybné,"^) souditi z této snadnosti, že s postupující vycvičeností sou- 

 časně ubývá duševní činnosti dělníka, až na vrcholu oné tato přechází 

 v čirou bezmyšlénkovitost. V pravdě s cvikem ruky současně bystří 

 se soudnost ducha a oboje, dodávajíc dělníkovi vždy vyšší dovednosti, 

 povznáší práci ruční k samému vrcholu zákonitosti. 



Tou příčinou pojí se k oběma požadavkům předešlým požadavek 

 trvalé pozornosti při práci ; bez ní dělník, i kdyby sebe větší soudnou 

 mohutností oplýval, není s to vykonati práci správně. Každé ochabnutí 

 pozornosti oslabuje soudnost a ochablá soudnost má v zápětí odchylku 

 od přesnosti práce. Každodenní zkušenost dokazuje, že jest to pouhou 

 a velice řídkou náhodou, pravou to výjimkou z pravidla, jestli dělník 

 i za nepozornosti vede na okamžik nástroj v práci pravým směrem. 

 A přesná práce jest důkazem trvalé psychické činnosti dělníka při 

 práci jeho i dokladem, že bez ustavičného myšlení nelze ani hmotné 

 práce provésti správně. 



h) Pomér konstruktéra ku stroji. 



Podmínky, na které položena byla správná hmotná práce, jižto 

 dělník koná ručně nástrojem, ztěžují tuto práci značnou měrou, činíce 



*) A těžké této chyby dopustil se prof. Dr. T. G. Masaryk ve svém spisu 

 „Základové konkrétné logiky" na str. 135. 



