416 



kterým nic jiného nemá vyjádřeno býti, než posledně řečené vlastnosti 

 funkce u. Vzorec tento zahrnuje v sobě vzorec (7^), umluvíme-li se 

 psáti a, i zz 00 . 



Zabývejme 



se nyní diíferencialnou rovnicí 



w 



di 

 d. 



i 1 



c — 2 V (íc ■— a)(x — h){x — c) 



Položíme-li 





{?) 



xzzia-\-(h — a)z, 



bude jednak 





(y) 



a jednak 





X — íř := (b — o)z 

 x—h — {a — h){l — z) 



X — c ziz (a — c) 1 — z\ 



a — c / 



dx 



dz 



zub — a, 



takže obdržíme rovnici 



kde 



1 



dti 



a — b 



11 — 



a — c 



Rovnice («) přejde v rovnici (6*), volíme-li na př. 



tak že substitucí 



(8) x — a^^^ (ířoo — ^01)2, ř* — 



obdrží rovnice (6*) tvar 



(9) 



du 



H-1 



dz ^Ya^Q — a^^ . Vz{l — z)(l — [iz) 

 kde o znamení odmocniny příležitostně rozhodneme. 



