482 



nepatrný počet hladkých^ avšak i ostnitých jehlic jest uložen. Taktéž 

 široká nálevka zde jest charakteristickou. Naproti tomu jsou gemmule 

 větší než uEusp. Rhenana a parenchymové jehlice jsou ostnité 

 vedle hladkých. 



/3) Podrod: Sjpongilla Wierzejski. 



Diagnosa : 



Gemmule z pravidla v brylkách po 2 — 30 skupené a dosti 

 mohutnou vrstvou vzduchonosnou opatřené. V této zapuštěny jsou 

 radiálně, tangentialně neb vůbec nepravidelně buď ostnité i hladké 

 jehlice pupenové. 



3. Spongilla fragilis Leidy. 



Syii. : 1851 Spongilla fragilis Leidy. 



1863 Spongilla Lordii Bowerbank. 

 1870 Spongilla contecta Noll. 

 1878—1884 Spongilla sibirica Dybowski. 



1883 Spongilla contecta Retzer. 



1884 Spongilla fragilis Vejdovský. 



1884 Spongilla Lordii Wierzejski. 



1885 Spongilla fragilis Wierzejski. 

 1885 Spongilla fragilis Petr. 



Trsy nerozvětvené, barvy hnědavé, oscula poměrně velmi veliká, 

 sestavená z pravidla pohromadě v značných prohlubeninách povrchu 

 houby ; póry malé, četné jehlice skeletové rovné, neb poněkud zahnuté, 

 ostře zašpičatělé, hladké, u prostřed často uzlinaté. Jehlice pupenové 

 četné rovné neb zakřivlé a četnými drobnými osténky pokryté. Zřídka 

 i hladké tyčinkovité současně s drsnými jehlicemi. Gemmule malé, 

 zakulacené, s polovou trubicí vzdušnou, obyčejně růžkovitě zahnutou, 

 vynikající z vysokého obalu vzduchonosného. Tento jest velmi vysoký, 

 an skládá se z velikých komůrek vzdušných, v radiální řady sesta- 

 vených. Brylky dle spůsobu a místa svého vývoje dvojího druhu ; 

 basální ploché, v nichž gemmule hustě vedle sebe dlaždicovitě jsou 

 uložené. Druhé, ve volném paren chymu se vyvíjející skupené po 2, 

 3 — 30 i více tvoří kulovité neb podlouhlé kolonie. 



Spongilla fragilis nejprve v Americe Leidym pozorována, později 

 byla i v Sibiři a konečně v Europě nalezena ; zde ji nejprve Noll pod 

 jménem Sp. contecta popsal, načež v nové době objevena na Rusi, 

 potom v Haliči, a konečně v Čechách a Anglii. 



