i; 



I 



625 



středkovaná; reakci hmoty H nsi hmotu H' nazveme X'x. Jest též 

 napjetím (protinapjetím), a platí pro ni rovnice: 



Můžeme však reakci pojímati též jinak; můžeme se totiž tá- 

 zati, jak hmota ířsama na sebe působí, jsouc vnějšímu napjetí 

 podrobena. Hmota tahem, t. j. kladným napjetím natažená snaží se 

 opět smrštiti — přestane-li napjetí, přichází snaha ta k platnosti 

 a hmota zmenšuje svůj objem, jakoby byla stlačena. Naopak hledí se 

 hmota tlakem t. j. záporným napjetím stlačená roztáhnouti. Reakce 

 hmoty vzhledem k ní samé jest tudíž při tahu tlakem, při tlaku tahem. 

 Nazveme-li -X''_^ tuto reakci proti tahu Z^ a podobně X''^ reakci proti 

 tlaku Z_^ a uvážíme-li, že jsou obě síly v rovnováze, platí rovnice: 



Xl, + X,=zO, 



která srovnána s rovnicí 



dává 



(B) X—a; =^ X_x-, X"a, ZH Xx. 



Pojímání reakce v tomto smyslu jest přesnější; 

 neboť při vyšetření mechanického stavu hmotné částice H záleží nám 

 hlavně na tom, jaké nové útvary dynamické v ní působením vnějších 

 sil mohou povstati, méně však na tom, jak zase ona na vzájem na 

 sousední hmoty H působí. Mohli bychom ostatně obě reakce rozeznávati 

 co vnitřní a vnější. Souhrnný výsledek předcházející úvahy jest 

 následující : 



Reakce (vnitřní) protitahu jest aequivalentní 

 tlaku, reakce proti tlaku aequivalentní tahu, může 

 tudíž k jejímu označení stejných symbolů býti upotře- 

 beno. Tam kde nedorozumění vzniknouti nemůže, lze 

 ostatně (dle rovnic A) tlak označiti co záporné, tah co 

 kladné napjetí. 



V plošné částici na osu X kolmé a hmoty H sl H' oddělující, 

 vyskytují se patrně všechny plošné síly: 



jsou totiž buď tahy X^ a — X,. akce hmoty H' na hmotu H, 

 a hmoty íZ na hmotu i7^ a tlaky Z_.^. a — X^^ vnitřními re- 



Tř.{ Mathematlcko-přírodoYČdecká. 40 



