626 



akcemi hmot H sl H' ^ neb jsou naopak tlaky akcemi a tahy 

 reakcemi. 



Při tom lze ony Čtyry veličiny třikráte po dvou seskupiti: 



a) Při seskupení (Z^, — X^) a (Z_^,, — Z'_J mají členy téže 

 skupiny týž význam pro podmíněnou jimi deformaci, jsouce buď oba 

 tahy neb oba tlaky. 



bj Při seskupení (X,, — Z_^), (Z_^, — X^) mají členy téže 

 skupiny stejné označení tudíž i stejný směr, jsouce co vektory 

 aequivalentní. 



cj Při seskupení (X^,, X-.^)^ (— Z^, — X^^) vztahují se členy 

 téže skupiny k téže hmotné částici, znamenajíce vnější akci na ni 

 a vnitřní reakci. 



Podobně značí dva členy téže skupiny: 



a) i^x^ — ^x ) a ( íc-a;, — x^g.) elongaci téhož rázu ; 



P) (sCíř, — ^-;c) a ( x^a;-, — Xx ) voktory (translace téhož směru, 



y) (a?a!, íC-a;) a (— íc^, — íc_^) rušící se pošinutí téhož místa. 



Stejná úvaha platí o kterékoli jiné složce plošných sil. Tak 

 můžeme přidružiti veličiny 



veličinám y^, — yz^ y-^^ —y-z 



a přiděliti jim, majícím stejnou absolutnou hodnotu, různý význam. 

 Zde ovšem, při tangencialných silách plošných, ztrácí se názornost 

 významů: tah Y^ a tlak F_2, a zůstává pouze neutralný pojem 

 nap je ti. Analogie tu setrvává, uvážíme-li, že hledí tah F^ způso- 

 biti, tlak r_2 zameziti kladnou deformaci y^. Antithesa veličin 

 Yg a Y_g co akcí a reakcí vysvitá právě tak dobře jako v případě 

 předešlém. 



Jakkoli elementarnými jsou předcházející poznámky, mohou 

 přece posloužiti k přesnějšímu vymezení některých pojmů a zameziti 

 lecjaké nedorozumění. 



Jak známo, staví někteří spisovatelé (na př. Kirchhoff, Neumann) 

 tlaky (Druckkráfte) do popředí a pojímají tahy co záporné tlaky; 

 jiní spisovatelé (na př. Clebsch, Barré de Saint-Venant, Thomson, 

 Weyrauch) mluví v první řadě o napjetích (Spannungen) ve smyslu 

 tahů (Zugkráfte) a těm jsou tlaky zápornými napjetími. 



Kozdíl v označení jest však z druhé strany podmíněn rozdílem 

 gměru, tak že napjetí opačného směru mají se k sobě též jako kladné 



