627 



a záporné veličiny. Ve dvojím významu záporného označení ukrývá 

 se pramen Četných nedopatření. Nedopatření tomu vyhneme se, když 

 přidružíce náležitě plošné síly a deformace rozdíl mezi napjetími 

 a tlaky klademe do označení přípon a rozdíl ve směru do označení 

 veličin samých. Při tom jest nám na základě rovnic (A) vždy volno, 

 tam kde nedorozumění jest vyloučeno, pojímati tlaky za 

 záporná napjatí a naopak. 



Základní rovnice rovnováhy v theorii pružnosti píší se někdy 

 ve tvaru 



(1) Ař7 + 4^ + 4^ + 4^=0, 

 někdy ve tvaru 



(2) nU=.^+^+ '^' 



kdež klademe po sobě Z, Y, Z místo U, Zde výslovně nutno po- 

 dotknouti,' že' znamenají v případě prvém t4, í/^, ř/i, tahy, v pří- 

 padě (2) tlaky. Oba případy uvedeme v souhlas, píšíce místo (2) 



(3) W=-^ + Jl^+ ^^- 



Ooj ' D?/ ' dz 



a tato rovnice platí mimo to i pro vnitřní reakci hmoty, kdežto jsou 

 v (1) složky t4, Uy^ Ug aequivalenty vnějších sil čili akce na hmotnou 

 částici působící. 



Podobně shledáváme podmínky pro povrch psané bud ve tvaru : 



(4) Ux cos (nx) -(- Uy cos (ny) -]- Ug cos (nz) z=: Un , 

 neb ve tvaru: 



(5) Ua; cos (nx) -\~ Uy cos {ny) ~\~ U^ cos (nz) -|- Z7„ r= O, 



kdežto by dle našeho označení rovnice (4) zůstaly, rovnice (5) pak 

 následujícími nahrazeny byly : 



(6) U^x cos (nx) -\- U^y cos (ny) -J- ř7_^ cos (nz) -|- ř4 =: 0. 



Kovnice (5), na pohled správnější než (4) má vyjádřiti podmínky 

 rovnováhy nekonečně malého při povrchu položeného jehlance ; po- 

 kládáme-li však veličiny s kladnými příponami za akce, t. j. za vnější 



40* 



