630 



pojíme translaci určité velikosti, kolmou k ose rotační. Podobné, 

 avšak s výměnou obapolných funkcí, má se to se silami translaci 

 a rotaci způsobujícími. *) Rotační síla t. j. ona dvojice, na níž jsme 

 velkost momentu co délku vnesli, jest vektor, jejž lze s podržením 

 velkosti a směru kamkoli do prostoru klásti. Naopak lze translační, 

 t. j. obyčejnou sílu nahraditi stejnou silou v jiném bodu působící 

 jen tak, že k ní připojíme určitou dvojici, jejíž osa jest kolmá ku 

 směru translační síly. 



Stejný vztah jeví se mezi elongacemi neb d i 1 a c e m i a trans- 

 lacemi z jedné, a mezi obyčejnou silou a mezi silami elongace neb 

 dilace způsobujícími z druhé strany. Elongaci způsobují normálně, 

 dilaci tangenciálně složky napjetí tahů a tlaků. 



Elongace má vždy centralnou rovinu, obsahující body, jež ne- 

 doznají žádného pošinutí. Chceme-li ji nahraditi elongaci stejnou, 

 vztahující se k jiné centrálně rovině, musíme dlej známé poučky *'^) při- 

 pojiti k této elongaci onu translaci, kterou by nová rovina centralná 

 v původní elongaci měla. 



Stejnorodá normalná síla plošná (napjetí neb tlak) nemá naproti 

 tomu centralné roviny, může býti kamkoli kladena, zůstává-li sobě 

 rovnoběžnou, či lépe řečeno, prostupuje celý útvar stejnoměrně. 



Síla taková skládá se vlastně vždy ze dvou stejně velkých, proti 

 sobě působících sil a může se tudíž vhodně zváti elongačnídvojicí, 

 kdežto jest Poinsotem zavedená dvojice rotační dvojicí. 



V mechanice neproměnných (idealných) útvarů vykládá se, že 

 lze sílu (obyčejnou) do kteréhokoli bodu vlastního směru jejího beze 

 změny výsledku přeložiti. Věta ta, pro neproměnné útvary platná, ne- 

 platí více pro skutečné, hmotné útvary; přeložením síly vnášíme 

 v útvar napjetí (tah neb tlak), jehož účinek nelze zanedbati. Působí-li 

 síla ve směru AB původně v bodu A, smíme si v bodu B mysleti dvě 

 stejně velké síly opačných směrů; síla původní v ^1 a síla opačného 

 směru v 5 se v útvarech neproměnných na vzájem ruší, 

 a zbývá obyčejná síla stejného směru jako původní v bodu B. V útva- 

 rech skutečných tvoří však síly opačného směru vA a B elon- 

 gační dvojici, která v našem případě jest zápornou, stlačujíc 

 hmotu ve směru svého působení. Kdybychom byli původní sílu ve 

 směru AB v A působící přeložili do bodu B' v prodloužení směru 

 BA položeného, byli bychom k stejné síle v B' působící obdrželi elou- 



) V. na př. mé Theoretické mechaniky §. 82. 

 *^*) V. na př. mé pojednání z r. 1885 : O základních druzích pohybu, §. 4. 



