659 



bývají až 2 mm široké. Vrcholy kalíšků zakončeny jsou kruhovitým 

 neb vejčitým otvorem až 8 mm v průměru, ústí to středních chodeb. 

 Chodby ty mezi sebou souvisí. Povrch houby je nepravidelně poset 

 malými kruhovými ostiemi, které mají až V2 ^^ šířky. Povrch 

 houby je holý. Kostra sestává na povrchu z dosti velkých, slitých, 

 šestipaprskových jehlic s hustými uzly (Tab. I. obr. 2. a 3.) a sro- 

 vnává se s popisem a vyobrazením kostry Hindeovy Verrucocoelie 

 vectensis.^) Chodby vyplněny jsou slínem. Kostra houby jest z nej- 

 větší části ve vápenec proměněna. Kyselinami získáme nepatrné 

 zbytky křemité kostry. Nejlépe lze studovati kostru z povrchu, 

 kdež je sice ve vápenec proměněna, tvar její ale dosti dobře za- 

 chován. 



Vlastnosti druhové co do tvaru i kostry souhlasí s Hindeovým 

 druhem „vectensis" a rodové znaky souhlasí s rodem „Verruco- 

 coelia".2) 



Z exemplárů, jež jsem nalezl, jsou zvláště dva pozoruhodnější. 

 Jeden má tvar pěkně kuželovitý ale kalíšky stlačené, druhý vyniká 

 krásnými zachovalými kalíšky, a ten vyobrazil jsem na tab. I. obr. L 



Naleziště naší Verrucocoelie vectensis u Roudnice jest v geo- 

 logickém ohledu zajímavo tím, že spadá do téhož stupně útvaru 

 křídového jako naleziště na anglickém ostrově Wight. Náležíť měkké 

 sliny „Na vinici" k teplickému pásmu, jež souhlasí se severoněmeckým 

 turonem, a anglický Chalk Marl spadá též do stupně turonského. 



Vysvětlení tab. I. 



Obr. 1. Verrucocoelia mctejisis, Hinde. Zlomek. Přirozená velikost. 

 Z teplického pásma výšiny Rohatecké u Roudnice. 



Obr. 2. a 3. Část kostry z předešlého exempláru. Z povrchu ka- 

 líšku. Kresleno dle 40násobného zvětšení. 



') Catalogiie etc. P. 98. PÍ. 24 fig. 3 a. 



2) Etallon, Actes de la áociété jusassieiie ďémiilation de Porrentruy 1860. 

 S. 129. 



42* 



