Crabro. B. bj. 1. x. k — patellatus. 63 
Crabro dentipes Panzer Fn. Germ. 46. 9. Q. 
Thyreopus patellatus De S:t Farg. Annal. Entom. 1834. 756. 3. 7Q. 
Vistelse. Endast i Juli månad ha vi sett detta species och på samma ställen 
som eribrarius; men det går mot norden sällan längre än till mellersta Sveriges norra 
gräns och är, oss veterligt, ännu aldrig funnet i Lappmarken. (Vid Hamburg fånga- 
de vi Cr. patellatus ymnigt på samma ställen som cribrarius d. 8 Juli 1838.) 
Anmärkningar. Det så kallade lilla siktbiet är i färgteckningen likast Cr. 
eribrarius , men har i skulpturen större affinitet till pterotus , än hvilken det 
dock är större och robustare. 
| På Honan märkes följande: Hufvudet är finare och tätare punkteradt än tho- 
rax, bäggedera brunt eller gråaktigt fjuniga (,men ej långhåriga såsom hos eri- 
brarius).  Hufvudets planum emellan ögonen är föga insänkt, punkteradt-chagri- 
neradt; de lancettlika groparne äro ytterst grunda så att de blott kunna ses i en 
viss dager, diagonalen utgöres af en temligen skarpt intryckt linia, som upphör 
bakom antennskaften, hvarest ansigtet är blankt och på ömse sidor långs inre 
ögonkanten samt på hela öfverläppen silfverhårigt. Ocellerna stora, gummilkdlara, 
stälda i liksidig triangel. Antennskaftens undre sida citrongul. Mandiblerna svartbru- 
na. Hufvudet bakom ögonen något smalare än hos eribrarius. Ryggskölden blank, 
kort och glest fjunig, samt blåsvart. Framryggens bakkant nästan opunkterad, 
med tydligt och lätt diagonalsnitt; mellanryggen öfversådd med talrika hår- eller 
fjunpunkter , diagonalen och dess paralleler otydliga, den förra ligger i en obetyd- 
lig elliptisk fördjupning. Bakryggen upptill mycket irreguliert cancellerad: sidofälten 
elliptiska, utåt begränsade af en ofvanifrån nedlöpande skarp hornkant, deras yta 
har 3 eller 4 små låga parallela och sneda tvärlister: vanligast I upptill och 2 eller 
3 nedtill. Bröstet blankt och glest punkteradt med crenulerade skiljesömmar. Höf- 
ter, höftleder och lår svarta; knän och ledfogningar gulbruna; ben och tassleder 
citron- eller pomeransgula, med brungulaktiga ändar och sporrar, bakre tibierna 
ofta, och alla tibierna sällan, baktill svartfläckiga. Frambenen och deras tassar 
ha i bakkanten en gles rad af långa, hvitgula taggar, men på ytan ha de förra 
blott få och fina spinule, deremot äro de bakre benen utåt, särdeles i ändan samt 
vid hela yttre kanten, starkt väpnade af hvitgula genomskinliga taggar. Under- 
lifvet ovalt, i sin längd förhåller det sig till thorax som 2: 13 linia, samt har 
