Crabro'A. b). 1. — cinxius. 39 
Vistelse. Af denna art äga vi endast 2:ne exemplar, en hanne och en hona, 
båda upptäckte, och fångade i Norriges fjällbygd nära Dovre, om sommaren 1832 
af Kapten Boheman. 
Anmärkningar. Denna, lika mycket för sin smärta gestalt som ytterst fina ? 
och bland svarta Crabroner ovanliga, skulptur utmärkta art, står i habitus närmast 
leucostoma , men är smärtare med underlifvet föga bredare än thorax, bakbenen 
utmärktare klubbformiga och hvitringade samt, i jemförelse med leucostomatis tag- 
giga ben nästan obeväpnade, hvadan arten jemförelsevis skulle kunnat kallas 2nu- 
dipes , om icke detta namn 1) redan vore upptaget för en annan och 2) egent- 
ligen innebar en oriktighet. 
Honans naturliga karakter, utom hvad artmärket deraf upptager, är i kort- 
het följande: Hufvudet, hela fram- och mellanryggen samt sternum äro matta och 
ha blott en svag sidenglans, ytterst fint chagrinerade, tydligt men glest, fint och 
dock skarpt puuktulerade.  Punktögonen gummiklara stälde i liksidig triangel, de 
2 bakre ligga i den fördjupning som går tvärt öfver hjessan emellan ögonvrårna. 
Diagonalen framför främre ocellen skarpt inskuren. Framryggens disgonalsnitt tem- 
ligen djupt. - Mellanryggens diagonallinia med sina 2:ne paralleler tydliga, den 
förra ligger i en longitudinel fördjupning. Bakryggen matt och tätt inunder hjert- 
fältets region ytterst fint — fjunig och snedt tvärstrimmig; diagonalen är mycket 
svag i hjertfältet; detta -är ytterst fint -—, men tillika ganska tydligt, långstrim- 
migt, ej begränsadt af någon egentlig periferi utan blott af de omtalade fina sneda 
strimmorna , hvilka, emedan de invid hjertareans område taga sin början, också der 
äro tydliga, men sedan småningom utplånas och försvinna.  Underlifvets buk kullrig 
med de hos svarta Crabro-honor vanliga punkthåren framför buksegmenternas spetskan- 
ter. Anus bildar en kägelformig pyramid med rödbrun trubbig spets: öfre anal- 
fjället utgör en grund, glest punkterad ränna med plattkullrig bas, i kanten glest 
fransad af brunaktiga hårfjun. 
Hannen afviker från honan endast och allenast i följande: I) Kroppen smär- 
tare och i förhållande till bredden långsträcktare, 2) Punktögonen bruna; emellan 
båda ögonvrårna finnes alls ingen transversel fördjupning såsom hos honan; utan 
hjessan är jemn, 3) buken ytterst fint chagrinerad, emot anus platt, punkthårenr framför 
segmentkanterna korta framåtliggande, ej hängande, 4) öfre analfjället välfdt, half- 
månformigt, fjunigt, med några långstrimmor af hvilka de 2 mellersta äro tydligast. 
