12 Crabro. 4. Mom. 
4:0) Strupkantens alrundade och släta eller skarpt framskjutande eller taggiga 
hornlist.  Öfverläippens lägre eller högre köl; köländans trubbighet eller spetsig- 
het ; framkantens afrundning, insinucring, FEN och  tandbeväpning — äro 
ock ganska karakteristika. 
5:0) Mandiblerna äro blott hos en enda art urringade vid basen och bakom ur- 
ringningen tandade. MHufvudet är till form hos alla Crabrohonor bredt rundadt 
kubiskt, men hos hannarne antingen lika danadt som honornas eller ock baktill 
mer och mindre afsmalnadt. -Framryggen hos Crabro är, liksom hos de fleste 
arter inom Linneanska Slägtet Sphex, framtill afsmalnad , samt blott hos hannen 
af en enda art betydligt förlängd. MHvarföre dessa SN vid den speciella 
karakteriseringen merendels ha ett underordnat värde. 
6:0). Underlifvets form och relativa längd till thorax äro ock af betydelse. 
Längden är dock ofta af tillfälliga orsaker t. ex. segmenternas starkare eller sva- 
gare utsträckning, indragning m. m. hos könen underkastad förändringar. — När 
således Underlifvets relativa längd anföres i artmärkena, gäller detta anförande. 
naturligtvis blott i allmänhet och utan afseende på tillfälliga afvikelser. 
7:0) Vingfältens antal och ådrornas riktning synas hos alla liksom utstakade 
efter en och samma norm; den enda afvikelse som i afseende på artskilnaden 
förtjenar anmärkas är cubitalådrans fortsättning, hvilken bestämmer formen af Ra- 
dialfältets bihang. Denna egenhet har också derföre på alla ställen der det be- 
höfts blifvit anmärkt. 
8:0) Kroppens hårbekläidnad. Vid begagnandet af detta kännetecken erfor- 
dras vana och uppmärksamhet, ty man kan lätt förledas att anse ett mera hårigt 
individ för ett annat species än ett mindre hårigt med hvilket det för öfrigt har 
samma grundform. Ty på hannarne är merendels RNpAudder bättre bibehållet ; 
men hos honorna, särdeles gamla honor som länge varit i verksamhet, är det 
stundom så afnött att hela kroppsytan synes kal och blank. 
9:0) Kroppens färg och färgteckning. Många Naturforskare äro af den me- 
ning att färven icke bör upptagas bland väsendtliga karakterer eller egenskaper. 
Denna föreställning kan härledas antingen af ett oriktigt begrepp om hvad som 
skall kallas väsendtligt, — eller ock deraf att de studerat sådana naturens de- 
lar der färgen är af ringare betydelse, — eller ock af det exempel Linné el- 
