6 Crabro 1:a Mom. 
höfterna samt till följe deraf nästan orörligt. Häraf se vi således orsaken hyar- 
före Crabronernas och andra Insekters 1:sta underlifsegment, med dylik insertion, 
så lätt upplyftes men svårligen nedböjes.” De öfriga underlifsegmenterna, utgö- 
rande plattkullriga ringar, förenade genom vida och uttänjeliga ledhinnor , kunna 
med lätthet skjutas både inom och utom hvarandra; denna rörlighet förmärkes 
bäst vid honans anus, hvilken man ser henne, vid försvar, eller i dödsångsten 
utsträcka framunder bröstet ända till munnen; alla segmenternas ryggskal äro 
nedböjda öfver bukskalens sidokanter, så att andhålen icke synas. MHöfterna af- 
skuret koniska eller pyramidformiga och höftlederna omvändt koniska eller cylin- 
driska; dock betydligt afvikande hos vissa arter. Låren allmännast spolformiga 
och benen koniskt prismatiska, de bakre benen ha i spetsen stora dubbla Spor- 
rar, och på utsidan ofta sågformigt sammanställde taggar; frambenet har aldrig 
mer än en sporre, denne är något böjlig, vid insidan liksom uthålkad och kan- 
tad med ett bihang bestående af en tunn, fin, genomskinlig och mjuk hornhinna. 
Framtassens första led sitter midtför denna sporre och är på ett motsvarande sätt 
uthålkad ; häraf bildas, när tassen och sporren närmas hvarandra, en slags kanal 
genom hvilken antennen drages eller löper, under putsningen och reningen från 
damm m. m. d. Alla tassarnes leder, så snart de ej genom transformering fått 
en abnorm konstruktion, äro i spetskanten glest fransade af styfva börster 
(= taggbörster).  Vingarnes hufvudkarakter; se ofvanföre. — Vid Könskillna- 
den kan, utom hvad i diagnosen blifvit anfördt, tilläggas att båda könens öfre 
och undre analfjäll äro hos olika species olika danade och kunna derföre icke 
rätt beskrifvas förr än under sjelfva Arterha. Deremot hafva köndelarne, som 
inneslutas af dessa fjäll, i allmänhet sinsemellan en likartad form. Hos hannen : 
utgöras dessa delar af åtminstone 35 särskildta stycken, nemligen tvenne lancett- 
likt bågformiga, tunna och böjliga hornblad, som emellan sig vid basen innesluta 
en hårdare hornartad, kullrigt hjertformig kropp, hvilken ändas i 2 korta men 
starka cylindriska hornbågar, och i sin kavitet uppfylles af en liten blåsa (vesi- 
cula seminalis) som utmynnas med en liten fin sträng (ductus spermaticus.)  Ho- 
nans håda analfjäll innesluta en retractil, sylformigt böjd horngadd, som förvaras 
och löper in och ut genom ett af 2:ne kullriga lameller bildadt gaddlikt fodral. 
