Crabro  1:a Mom. NN 
ryggen är framtill alltid låg, smal och böjd eller viken liksom en krage öfver 
det snedt uppskjutande prosternum; baktill är framryggen bred tvärsöfver, och 
upphöjd samt bildar mot framdelen en sluttande eller lodrät yta i hvilken diago- 
nalen utgöres af en i bakkanten anbragt vinkelformig utskärning, som vi kalla 
diagonal-snitt. På mellanryggen är diagonalen åtföljd af 2 parallela likadanade 
linier , hvilka alla 3 sällan hinna till disken innan de upphöra, men framför sku- 
tellen äro de ofta åter synliga. Vinglåcken medelmåttiga, kupiga. På bakryg- 
gen är diagonalen märkvärdigast: här utvidgas han i disken oftast till en lan- 
cettlik grund eller djup grop samt är upptill antingen slät, strimmig eller kedje- 
formigt naggad = erenulerad. Den öfriga skulpturen på bakryggen är ock så 
betydelsefull att den ej med tystnad bör förbigås, helst densamma, såsom vi vid 
arternas uppställning och beskrifning (4. och 5. Mom.) få tillfälle bevisa, lemnar 
de mest varaktiga kännetecken. Bakryggens yta är nemligen genom skulpturen 
afdelad i 3 regioner eller fält, af hvilka det öfversta är nära hjertformigt., 
af diagonalen icke sällan ituklufvet och från bakskutellen skildt genem en tand- 
eller kedjesöm samt nedtill merendels begränsadt af en kedjelik båge med punk- 
ter eller gropigheter; detta fält kalla vi för formen skull hjertfältet (= espace 
cordiforme van der Linden), och i en annan afhandling få vi framdeles se. alt 
de flesta Steklar med petioleradt eller vidhängande wunderlif ha åtminstone en an- 
tydning till en sådan metathorax-bildning; de återstående 2:ne fälten, ett på 
hvar sida om diagonalen, kallas för detta läge skul, sidofält. . Mesosternum 
är alttid inböjdt med upphöjd diagonal. Nedtill, midtemellan höfterna och sido- 
fälten, är metathorax hopdragen till en liten trind valk eller hornring, hvars 
öppning uppfylles och genomlöpes af det bleka strangformiga muskelknippe, som 
uppväger underlifvet. Denna sträng eller sena har på underlifvet sitt fäste vid 
dettas första dorsalsegment. Detta segment är vid basen alltid smalast: ”ygg- 
skalet af detsamma har omvändt konisk eller päronlik skapnad och är midtför 
sjelfva rörelsemuskeln mer och mindre uthålkadt eller intryckt; bukskalet of- 
ta pyramidformigt, dess diagonal upphöjd till en räfflad köl med konkavt slut- 
tande sidor, framför spetskanten synes kölen stundom dela sig i 2 sneda diver- 
gerande grenar; vid basen är samma bukskal liksom tvärt afskuret och i alskär- 
ningskanten genom en fin hinna på det nogaste inpassadt emellan bakbröstet och 
