78 Crabro B. b). 2. x. — vexillatus. 
på undre eller konkava sidan är belagd med ytterst fina bågformiga hornlister', 
hvilka åfdela skölden i 3 fält: det öfversta är tjockt kullrigast och minst genom- 
skinligt, det andra eller mellersta kortast och genomskinligare; det tredje eller 
yttersta bredare än det mellersta, tunnast och genomskinligast, samt inunder yttre 
Kanten besatt med Små bruna, upphöjda och sträfva hornpunkter; nedtill, mot an- 
dra tassleden, är skölden prydd med tre rosenröda eller ljusbruna tvärstrekar,; 
andra och tredje tasslederna äro äfven sköldformiga, gulhvita och brunkantade, 
men 2—3 gånger kortare än den 1:sta; 4:de och 5te lederna ljusbruna. Under- 
lifvet är i det närmaste lika konstrueradt som hos subterranecus; dorsalsegmen- 
terna äro liksom uppsvällda, hvadan de synas kullrigare med djupare incisurer än 
hos andra arter; alla ryggsegmenterna äro punkterade: punkturen, som på det för- 
sta är glesast och grofvast samt icke långt ifrån så stark som på skutellen, af- 
tager på de följande segmenterna i grofhet i samma mån som den tilltager i tät- 
het; 1:sta buksegmentet afskuret pyramidformigt med konkavt sluttande sidor och 
diagonalkölen genomlupen af en grof räffla, glest grofpunkteradt, öfre och ne- 
dre kanterna insinuerade och uppvikna; 2:dra buksegmentet, med en stor njur- 
formig lergul fläck, och det tredje, med en gul sinuerad basalstrimma , finare och 
tätare punkterade; de återstående segmenterna ytterst fint chagrinerade med gul- 
aktiga spetskanter. 
Honans hufvud har framtill samma ställning och ögonen ha samma form 
som hos hannen; men baktill är hufvudet ej hopklämdl utan jembredt med den 
breda framryggens bakkant; upptill innanföre hvardera ögat ligger en rak intryckt 
linia.  Antennskaftens kanal lika danad'och på sidorna silfyerhårig som hos hannen ; 
af diagonalen synes, liksom hos honom, blott ett spår bakom ocellerna.  An- 
tennskaftet och vändleden ha samma form och färgteckning som hos hannen; 
men strängen är cylindrisk, midtpå tjockast; och ändleden är konisk, dock icke 
såsom hos I tillspetsad. Öfverläppen silfverhårig med högare köl, på ömse si- 
dor om köländan djupare och bredare urringad, hyvadan och tänderna bakom urring- 
ningen äro starkare och mer framstående. Mandiblerna svarta med brunröda spet- 
sar. Strupens kant framstående. MHufvudets och ryggsköldens yta äro, liksom hos 
hannen, tätt, groft och djupt punkterade, men derjemte blanka, och mellanryg- 
gen tillika skrynklig af irreguliera sammanlöpande skrynklor, som ej äro skarpa 
