Crabio. B: b). 2. x. — borealis. 81 
I No 3 al dessa 7 Exemplar, är en hona, på hvars etikett, såsom Doctor 
Behn intygat, Fabricius med egen hand skrifvit namnet ””/apidarius.” Det är 
således denna hona hvilken allenast kan betraktas såsom den riktiga lapidarius 
Fabr. Jag har också derföre med största noggrannhet examinerat detta exemplar 
och funnit detsamma i alla afseenden öfverensstämma med de nordliga hon- 
exemplar jag nyss ofvanföre beskrifvit af Crabro vexillatus GQ. 
Härigenom är säledes för alltid afgjort att: Fabricii verkliga, d. v. s. den 
af honom sjelf i hans egen samling etiketterade, Crabro lapidarius är, såsom 
Leon Dufour riktigt påstår, konan till Panzers Crabro vexillatus. 
Att deremot Panzers Crabro lapidarius är en helt annan art än Fabricii 4 
det ha vi lofvat nedanföre bevisa. 
: N:o 6, af de från Kiel sända 7 exemplaren, är en hanne till Crabro alatu- 
lus mih: 
N:o 7, af nämde 7 exemplar, är en hona till en för mig okänd art af genus 
Gorytes, hvilken art jag i fjerde häftet af detta Band, för framtida efterrättelse 
skull, ernar uti genus Gorytes beskrifva och afmåla. 
ks Det exemplar hvilket uti Kongliga Museum vid Universitetet i Köpenhamn 
står etiketteradt såsom Crabro lapidarius Fabr., är ingalunda Fabricii, icke hel 
ler Panzers lapidarius; utan en, af både Panzer och Fabricius, obeskrifven art, 
hvilken vi här nedanföre, under N:o 27, kallat Skuckardi. 
N:o 22. Nordiska Silfvermunstekeln. Crabro borealis Zetterstedt. 
Medelmåttig , undersättsig, 24—3 linier lång, obetydligt fjunig, hufvud och 
thorax tätt punkterade; becksyvart med silfverhårig tandad öfverläpp samt slät strupkantz; 
antennskafteu åtminstone i spetsen och på undre sidan, till en del fötterna, samt 
en liten oval tvärflöck på hvar sida af underlifvets 2:dra, 3:dje, 4:de och 5:e dor— 
salsegmenter , citrongula; vingarne vattenklara med obetydlig brunaktig skuggning 
(som bäst skönjes i radialfältets yttre kant), ådrorna bruna, märke och radinas gul— 
bruna , radialfältets bihang medelmåttigt med otydlig kubitalådra; framryggens bak— 
kant med en djup rälfla tvärsöfver, dess framhörn spetsiga; bakryggen uti hjertare- 
ans region cancelleradt skrynklig hos hannen, irreguliert samt glest långskrynklig. 
hos honan, sidofälten tvärskrynkliga hos båda könen, diagonalen fullständig. hos; 
