
221 
las ej saltet till basiskt salt. — Basisk erhålles, då 
man blandar ett arseniksyradt salt till en ytter- 
jordslösning, som bör vara i öfverskott. Den bil- 
dar, ännu våt, en hvit fällning, men samman- 
skrumpnar på filtrum under torkning till stora 
klumpar, som antaga gulbrun färg och bornaktigt 
utseende. I salpetersyra gelatinerar den först och 
löses sedan, men trögare, än det neutrala saltet. 
Chromsyrad ytterjord. En ytterjordslösning 
fälles ej åf chromsyradt alkali. Af chromsyra lö- 
ses kölsyrad ytterjord lätt och med fräsning; om 
man tillsätter af den 'sednare så länge den löses, 
får man en brun lösning, som efter ett par tim- 
mar afsätter ett brunt pulver af basisk chromsy- 
rad ytterjord. Den ofvänstående vätskan båller 
ännu basiskt salt upplöst, men det fälles till stör- 
sta delen genom kokning och med en något lju- 
sare färg. Den kokade lösningen är gul och in- 
nehåller neutralt salt; anskjuter ibland under fri- 
villig afdunstning i gulbruna, deliquescenta nå- 
lar; merendels intorkar den till ett brunt, deli- 
quescent öfverdrag med endast några få tecken 
till kristallisation. 
Molybdensyrad ytterjord bildar en hvit, ost- 
lik fällning, som sammanbakar på filtrum och är 
alldeles. olöslig i vatten. Torr är den ett hvitt 
pulver, som lätt löses i salpetersyra. För saltets 
erhållande användes neutral molybdensyrad am- 
moniak och det befanns vara ett neutralt salt utan 
vatten, YMo. 
Wolframsyrad ytterjord är ett hvitt pulver, 
som löses något i wolframsyradt natron och i gan= 
ska ringa mängd i vatten. Den med wolframsy- 
radt natron erhållna fällningen håller 11.69 procent 
kemiskt bundet vatten och är YW+o2E. 

