25 



liafva vi icke lyckats förskaffa oss denna art lefvande, livarken 

 säsoni fjäril eller larv, men eniedlertid är detta ljud ett ganska 

 märkvärdigt plienomen, som lörtjenar all uppmärksamhet, eme- 

 dan om PASSEItlNIS åsigl bekräftar sig, voro detta det enda 

 hittills kända exempel, att ett artikuleradt djur eger ett slags lä- 

 te, som skulle knnna jeni föras med de högre djurens röst. 



Beskr. Antennerne ofvan svartaktlga, i spetsen hvita, un- 

 dertill bruna, llufvudet och halskragen svartbruna med blågräa 

 stickelhär; den sednaro stundom, serdeles hos honan, bakåt kan- 

 tad med en smal rödgulaktig, på midten afbniten linia. Tho- 

 rax ofvan svartaktig med blågräa stickelhär och ett kolsvart 

 streck på hvardera skuldran; på midten finnes en större rödgul, 

 stundom i brunt stötande fläck, hvilken inuti är försedd med 

 2:ne svarta punkter och har aflägsen likhet med en dödskalle, 

 isynnerhet hos hannen, der den oftast bakåt medelst en smal 

 strimma sammanhänger med en annan större rödgulaktig eller 

 brunaktig fläck, som intager bakryggen och bakåt begränsas af 

 ett svartbrunt streck, llos honan deremot sammanflyter dödskal- 

 leteckningen oftast med sistnämnde fläck till en enda, som lika- 

 ledes bakåt begränsas af ett svartbrunt streck, hvilket längs midten 

 delas af en smal, blåaktig linia. Rummet emellan dödskalle- 

 teckningen och skuldrans svarta streck är ofta, i synnerhet hos 

 honan, mera blågrätt än öfriga delar af ryggskölden. Abdomen 

 gul med svartbruna ringar, som merendels hos hannen äfven 

 finnas på undre sidan, men hos honan endast på den öfre; längs 

 abdoniens rygg går ett blågrätt band, som utvidgar sig bakåt 

 och der intager hela sista segmentet. Bröstet gult med svart- 

 bruna sidor. De starkt ludna fötterne svartbruna med blågråa 

 stickelhär på tibier och tarser; bakersta fotparets lår undertill 

 gula; dess tibier undertill med gula fläckar. Alla tarserne hvit- 

 ringlade. 



Hanne. Framvingarnc ofvan ljusare eller mörkare svart- 

 bruna, glest beströdda nicd hvitaktiga eller blåaktiga atomer, 

 samt prydda med svarta, vägiga, vidt åtskilda, stundom otydli- 

 ga tverstrimmor; närmast basen finnes dessutom ett hvitaktigt 

 eller ockragult tverband, som längsåt delas af en brun vågig 

 strimma, och upphör innan det hunnit inkanten; närmare ving- 

 spetsen finnes ett annat dylikt band, som likväl upphör vid mid- 

 ten af vingen. Ofta äro dessa tverband otydliga och saknas 

 stundom helt och hållet. Yid diskfältets slut finnes en hvitak- 

 tig punkt. Bakvingarne ofvan gula med tvenne svarta tverband, 

 af hvilka det yttre är bredast. Alla vingarne undertill gula med 



4 



