35 



synnerhet de yngre trSden och buskarnc framför de äldre, och 

 äro ganska frätgiriga, sä att de åstadkomma icke obetydlig ska- 

 da på tallplanteringarne, när do någon gäng förekomma 1 större 

 Klängd. Likväl lefva de mera spridda än i flock och derförc 

 blir den skada, do åstadkomma, mindre märkbar än den som 

 förorsakas af andra arter. Ehuru larven har en fast och tom- 

 ligcn liärd hud, tåler han svårligen, att man vidrör honom, u- 

 tan söker att bita 1 fingern. Hans mundclar äro också ganska 

 skarpa. Från Juli månad träirar man honom och kan lätt bort- 

 plocka honom, då han skulle vara alltför talrik. lian hvilar^ 

 öfver vintren såsom pupa. 



Beskr. Antennerne ofvan hvita, undcrtill brunaktiga. Pal- 

 perne nedtill livitaktiga, mot spetsen gråa, med en brun fläck 

 på yttre sidan, hvilken på hufvudet fortsattes till ögonen. Iluf- 

 vudet asfcegrått, närmast öfver ögonen hvitaktigt. Ryggskölden 

 askegrå med ett svart band öfver hvardera skuldran. Abdomcn 

 ofvan längs ryggsidan askegrå med en smal svart linia; pä si- 

 dorne prydd med svarta gördelformiga, baktill hvitbegränsado 

 fläckar; undertill ljust hvilgrä, stundom med en rad svarta punk- 

 ter längs niidtcn. IJröstct livitgrått, på sidorno askcgrått, framåt 

 stötande i brunt. Fötterne askcgräa; tarserno brunaktiga med 

 livitaktiga ringar. 



Hanne och hona. Vingarno ofvan askegråa, de bakre 

 något mörkare, än de främre. Dessa scdnarc der och livar lju- 

 sare, med en brunaktig större fläck i inkanten, mindre flammor 

 af samma färg i framkanten och stundom äfven i vingspetsen, 

 samt trenne korta svarta streck i disken, af livilka det ena har 

 sin plats i diskfältet och de öfriga bakom samma fält. Under- 

 till äro vlngarne enfärgadt mörkgråa, stundom med en mörka- 

 re, otydlig skuggning öfver midten. Fransarne hvita, brunfläc- 

 kiga. 



Larven förändrar flera gånger färg innan den blir fullvuxen. 

 Efter sista liudömsningen är den vackert grön med ett rödbrunt 

 band längs ryggen och 3 citrongula sidoband. Ryggbandet är 

 bredare på midten af hvaije segment och sidobandon äro icke 

 continuerliga, utan sammansatta af aflånga fläckar, som mer el- 

 ler mindre närma sig livarandra. Pä förslå segmentet märkes 

 en oval, liksom fjällig plåt, som är ockragul och pä längden 

 tecknad med 5 svartbruna streck, hvilka förlänga sig utåt huf- 

 vudet. Detta iir likaledes ockragult med svarta mundclar. På 

 ryggen af de öfriga segmenterno liunas 2 små, fyrsidiga, svarta 



