43 



gulus postcrior acutus, plcrumque auhexserlus; apex acUf 

 tus, distincte falcatus; margo exteriör pone apicem excisus. 

 Abdomen gracUior. Angulus analis alarum posticarum 

 acutus, exserlus; margo posterior distincte excisus; angulus 

 anterior acutus. Lar v a Icevis, segmentis tribus 2-'»'«»^»w gra- 

 cilioribus, in segmento quarto retractilibus, et aut cornu anali 

 distincto 1. nullo, aut tuberculo anali armata. Pupa sub- 

 folliculata, cylindrico-conica, capite subproducto, distincto, 

 stylo anali aat longo et valvula linguce adpressa. 



Slägtot är mycket likt föregäendo, men dock tydligen skildt 

 derifrån. Palpernes medlersta led nästan lika lång med basle- 

 dcn. Bakfö tternes första tarsled längre än eller lika läng 

 med tibian. Frä inre mediannerve ns på bakvingarne radial- 

 och subradial-grenar utgå från diskfältets främre hörn altid föror 

 nade i en kort stam. Inkanten på framvingarne tydligen S- 

 forniigt böjd; bakre liörnct skarpt, något utdraget, vingspetsen 

 skarp, tydligt sikelforniig; utkflnton bakom spetsen utskuren. 

 Abdomen smalare än bos föregående slägte. Bak v ingår nos 

 analhörn skarpt utdraget; utkanten tydligt utskuren; främre hör- 

 net skarpt. Larven slät; de 3 främsta scgmenternc smalare 

 och iiidragbara i det fjcrdo; antingen är analhornct tydligt eller 

 saknas det, eller ersattes det af en tuberkel. Pupan, hvilando 

 i en kokonglik hylsa, är cyllndriskf-konisk, med något utdraget 

 och tydligt afskildt hufvud, teniligeu lång aniiltagg och tilltryckt 

 tungslida. 



Fastän detta slägte slår, såsom af diagnosen synes, myc- 

 ket nära det föregående och med högst få karakterer kan, hvad 

 den fullbildade insectcn beträffar, derifrån åtskiljas, är det dock 

 genom larvens och pupans stora olikhet tydligen i naturen deri- 

 från skildt. De utländska och serdeles do utomeuropeiska ar- 

 ternc, hvilka äro ganska mänga, visa också starkare i ögonen 

 liiUande .«klljaktigheter frän föregående slägte, än de som egent- 

 ligen tillhöra vår Fauna. Slägtcfs larver hafva de tve främre 

 Eegmenterno betydligt smalare än de öfriga kroppsringarne och 

 rörliga som ett svinlryne eller snarare fingren på en elephant- 

 snabel, af hvilket förhållande slägtets svenska namn blifvit här- 

 ledt och hvilket äfven gifvit anledning till den tyska benämningen: 

 Schweinsschnautze, och den franska: Cochonnes. Do skandina- 

 viska arterne lefva på lägre vexter, men en del utländska an- 

 gripa ock träd och buskar. Skadan, som de skandinaviska ar- 



