44 



tcrne gSra, är ingen, emedan deras modcrvextcr icke inga uti 

 landtliushällningcn. Likt föregäcndc slägtc förpupar larven sig 

 uti jordbrynct i cn af jordpartiklar, mossa och blad bildad 

 liylsa. Pupan liar mera tydligt frSnskild och utdragen hufvud- 

 region, än hos föregående sliigtc. Våra snabelsvärmarc äro först 

 i skymningen och efter solens nedgång i rörelse för att söka sin 

 näring. De hämta den på samma sätt som föregående slägten 

 ur blommornas nektar. 



Inom Europa förekomma 6 hithörande arter, af hvilka en- 

 dast tvcnne egentligen tillhöra vår Fauna. 



1. Allnuiiiiia Siiabel-Sväriiiarcii 



(Ch. elpenor lin.) 

 Alis anticis supra olivaceis, fasciis obliquis rosets ; poHi- 

 cis rosets basi atra; abdomine macula Interali nigra. L. al. 

 exp. 60 — 70 Tnillim. 



Framvingarne ofvan olivgröna med snodgående 

 rosenröda tverband; bakvingarne rosenröda nied 

 svart bas; abdomen med en svart fläck på hvardera 

 sidan. L. e. vingsp. 20 — 24 lin. 



Syn. Sphinx elpenor LIN. S. N. I. 2. 801. 17. F. S. 

 288. 1089. FABR. E. S. Hl. 1. .372. ,51. IltlBN. Sph. t. 

 10. lig. 61. Text. 96. 3. DALM. Sph. S. 215. 6. ZKTT. 

 Ins. Lapp. 916. 2. KAYSF:R. Schm. 1.57. t. 45. f. .S. t. 

 52. f. 3. Deilephila elpenor OCUS. Schm. IL 209. IV. 

 43. TREITSCH. X. 1. 129. 260. 



Denna art är inom södra Sverige allmännare än följande 

 och förekommer äfven i Danmark öfver allt, men i medlersta 

 Sverige och södra Norige är han temligen pparsanit för han- 

 den, ehuru han icke kan räknas bland de sällsyntare inom fa- 

 miljen, lian är inom Sverige med säkerhet anmärkt ända till 

 Uplands polhöjd och inom Norige uti Kiiigorigc, men up|)t;ige.s 

 bland Lajiplaiuls insecter såsom sällsynt af Professor ZETTER- 

 STEDT, ulan att likväl någon lokal uppgifvcs. I Juni och Juli 

 månader trädas den om aftnnrne flygande på ängar och i träd- 

 gärdar för att söka sin näring, och förekommer allniännarc i 

 norr.a, än i södra Eurojia. Errm Juli månad triidas larven icke 

 Sällsynt pä llero arter Epilobium, isynnerhet på E. palustre och 



