-50 



lersta ledon liingro nn haslcden, svälld, något yxformig; sista lo- 

 den ganska Kort och väittoriiiig. Tungan tydlig, lika lång med 

 kroppen. Ögonen nakna; deras ölro kant tiickt med flera, 

 långa, nedhängande här. Ilufvudct framstående och Mtdraget. 

 Bakfötterncs första tarsled kortare än tiblan. Klodynan 

 kort, knapt betäckande klornas bas. Sporrarne på bakfötter- 

 ne 4. Alla fötterne tilltryckt fjällhåriga; tarserue nakna och 

 beväpnade med mycket korta taggar. De bakersta tibierne sam- 

 mantryckta. Klorna mycket korta. Främre medianner- 

 vons på bakvinganie radial- och siibradialgrcnar utgå frän 

 diskfältcts främre liörn knapt förenade i en stam. Dorsalner- 

 ven på bak^ingarne lik de ölriga nerverne. S ti b d orsal ner- 

 ven på framvingarne ntgär från basen med dubbel rot; denna 

 dubbla rot är temligen lång, lika lång med bakre niediannerven 

 från vingbasen till snbulnargrenens sanmianfogtiing med stam- 

 men. Vingarno alldeles täckta med fjäll. Inre kanten på 

 framvingarne nästan rät, knapt S-formigt böjd; bakre hörnet 

 nästan rundadt, icke utdraget; vingspetsen något skarp; utkan- 

 ten måttligt böjd. Abdomcn bred, likformig, mot anus lika 

 bred; kort och tilltryckt Ijällhårig, försedd med bred analborste 

 och sidoknippen af bår. ]iakv inga mes anal hörn rundadt; 

 bakre kanten knapt märkbart utskuren; främre hörnet rundadt. 

 Larven cylindrisk, skrynklig, med kort och nästan rakt anal- 

 horn och rundadt hufvud. Pupan cylindriskt konisk, med spet- 

 sig anallagg, utdraget, framtill mycket köladt htifvud ocli 

 tilltryckt vingslida; hvilar ofvan jordytan i en kokonglik hylsa. 



Slägtct, som inom Europa, icke representeras af mer än 

 tvenne arter, är dercmot i de öfriga verldsdclarnes varmare län- 

 der artrikt förhanden. Dess arter äro endast i rörelse om da- 

 gen och hviia under natten. Middagsstunden och den varmare 

 tiden af eftermiddagen söka de sin näring af blommorne, hvara 

 honungsämne de uppsupa under det att de fladdrande hälla sig 

 stilla i luften och införa den långa tungan i blomkalken. De- 

 ras ilygt är utomordentligt snabb och skrämde fly de undan med 

 så stor hastighet, att man oj förmår följa dem med ögonen. De- 

 ras larver lefva på lägre vexter och buskar, ej pä träd, samt 

 förpupa sig nere vid jordytan »iti en kokonglik hylsa, bestående 

 af blad och mossa, som sammanhälles med silketrådar. 



Skandinavien eger ej mer än en art af slägtot. 



