89 



connexa, ut areolam subcostalem clausam formet. Costa 

 medierna anterior al. posticarum erga basin oeque erassa. 

 Al) do men crassuni, obtusum, alis postieis exspansis longiug, 

 squamatum aut pilosum. Al a: nnteriores elongatoe, an- 

 gustatce. Lar v a subdialis, brevis, erassa, antice et postice 

 atlenuata, pubescens, incisuris segmentorum profundis, capi- 

 ieque minuto et retraclili. Pupa eylindrico-conica, obtusa, 

 follieulata; folliculum fusiforme, membranaceum. 



Antennerne hos bada könen enkla, antingen spolformiga 

 eller utåt småningom tjockare, något kliibbfonniga. Palperne 

 smala, cylindriska, af pannans längd, betäckta med styfva, ut- 

 spcirado hår. Tungan tjock, liornartad, åtminstone längre äa 

 bröstet. Ögonen nakna. Sporrarno på bakfötterne oftast 

 4, uicra sällan blott 2. Främre median ner vens på fram- 

 vingarnc carpalgrcn tvågrenig; samma nervs sesanioidgren sak- 

 nas; bakre nicdiaiincrvcns glenoidalgrcn alltid tillstädes. Sub- 

 costalnorvon på bakvingarno, hvilken kommer från basen med 

 dubbel rot, är förenad mod främre mcdiannerven antingen ge- 

 nom dennas vidrörande eller genom en tvernerv så att ett slutet 

 subcostalfält bildas. Främre mediannorvcn pä bakvingarne mot 

 basen lika tjock och stark som annorstädes. Abdomen tjock, 

 trubbig, längre än de utspända bakvingarne, fjällig eller luden. 

 Framvingarne långsträckta, smala. Larven lefvande i öppen 

 dag, kort, tjock, framåt och bakåt afsmalnande, hårig, med djupa 

 scgnientinskUrningar samt litet och retractilt hufvud. Pupan cy- 

 lindriskt koniak, trubbig, hvilande i en spolformig, pergament- 

 artad kokoiig. 



Slngtets arter utmärkas genom sin tunga och tröga flygt, och 

 förekomma till en del endast på låglandet, till en del deremot 

 endast i bergstrakter och äfven på fjällen ända upp nära till snö- 

 gränsen. Vanligen förekommer hvarjc art i stort antal indivi- 

 der på hvarje flygplats. Artcrne äro mycket böjda för att va- 

 riera och ofta har man ftmnit olika kön af skilda arter i copu- 

 lation med hvarandra, sä att man har fulla skäl antaga, att 

 många af do såsom sjclfständiga arter ansedda kunna vara en- 

 dast batarder af närstående. Åtskilliga arter, särdeles bland 

 dem som finnas i öfriga Europa, hafva ock de generationer, som 

 tillhöra de skilda årstiderne, sins emellan ganska olika, så att 

 dessa ända till sednasto tiden hafva blifvit betraktade såsom 

 sjclfständiga arter. Knappt något slägte bland llcterocererno 

 är så s\årt att reda som detta och ett noggrauut och sorg- 



12 



