91 



fiuentihus et dilatatis, superflciem alarum totam fere occul- 

 tantibus; pedibus griseo-albis ; coUari humerisque lutescen- 

 tibus.) 



Syn. Sphinx polygaloR ESP. Schm. t. 34. f. 3. p. 

 222. Zygana erythrus BOISD. kon II. p. 36. t. 52. 

 f. 1. ? Zygmna minos OCHS. ot BOHEM, 1. c. 

 Klubbsprötade Batards värmaren, som en längre tid har utaf 

 svenska Entomologer blifvit sammanblaudad med följande, till- 

 hör ondast medlersta och södra delarne af Skandinaviska half- 

 ön. I Skåne är den icke sällsynt uti östra delarnc af provin- 

 sen, utan förekommer der nästan på alla sandiga backar och 

 fält, serdeles der smärre skog finnes. Vid Trolle Ljungby, 

 Silfäkra, Esporöd och Degeberga, samt äfven på Sandhammar 

 är don funnen ganäka talrik. Äfven i östra delarne af Små- 

 land, såsom på Norrlandsängen vid Westervik är den träffad 

 (WAHLB.), men huruvida den förekommer uti vestra delarno 

 af halfön är ännu obekant, äfvensom huru högt den stiger mot 

 norden. Inom Norige är den ännu ej anmärkt, men inom Dan- 

 mark är don trälTad pä kusteme af Seland samt uti hertigdö- 

 mena. Varieteterne förekomma tillsamman med den typiska 

 formen, dock är var. a mera sällsynt än var. b. Flygtiden 

 inträffar i Juli och Augusti månader och bör arten isynnerhet 

 siikas der Thymus serpyllurn, Jasione montana och Scabiosa 

 arvnnsia vexa, hvilka jemte arterne af Veronica, Briza, Cy- 

 nosurus och Trifolium utgöra larvens näringsplantor. 



Bes kr. Antennerne svartblåa utåt starkt tilltjocknade, 

 klubbformiga, i spetsen trubbiga, Ilufvud, ryggsköld och ab- 

 domen svarta. Fötferno ofvantill svartbläa, stundom stötande 

 i grönt, undertill vanligen gulaktiga. Vingarno breda, trubbiga, 

 afrundade; de bakre äfvenledes med tcmligen trubbig spets. 



Han no och hona. Framvingarne hälft genomskinliga, 

 mörkblåa hos hannen, men mer eller mindre grönglänsande hos 

 honan, med trenne aflänga, temligen breda blodröda fläckar, af 

 hvilka tvenne utlöpa frän vingbasen och den tredje skjuter uti- 

 från in i diskfältet mellan de båda förstnämnda. Den främre 

 af basfläckarno, som intager rummet emellan diskfältet och 

 framkanten, är vid basen mycket bred men afsmalnar dorcftor 

 och slutar i en spets ungefär vid midten af diskfältet. Den 

 bakre af baafläckarno, som har siu plats på sjolfva subdorsal- 



