98 



Syn. Si>hinx melUoti ESP. Soliin. f. 14. f. 1 — 8. 

 p. K). Sph. lonicercs var. Esp. I. c. t. 25. f. 3. Sph. 

 vicice BORKII. Klietn. Mag. I. 6.^8. 15. IIOBN. Sph. 

 text. 80. n. 13. Sph. loti IIUBN. Sph. t. 17. f. 82. 

 Zygmnn meliloti OCIIS. Schm. H. 4;i. IV. 36. THEITSCH. 

 X. 1. 252. I50ISD. Icon. p. 5G. t. 54. f. 6. DALM. 

 Sph. Sv. p. 222. 4. KAYSER. Schm. 171. t. 59. II— S. 

 Sph. f. 63. 



Var. b. Bakre diskfl.äckcn genom en röd linia 

 förenad med bakre bas fläcken. {Macula posterior disci 

 cum macula poster iore baseos lineola rvfa connexa.) 



Lilla Batardsvärniaren tniffa.s pä högland tare ängar och be- 

 tesmarker, isynnerhet uti skogstrakter på flera ställen i södra 

 och medlersta Sverige under Juli manad. Den förekommer lik- 

 väl mera sporadiskt än de flesta öfriga arterne inom slägtet, 

 dock är den vanligen gan-ska talrik på de localor, der den träf- 

 fas. I östra och nordöstra Skäno samt i Blekinge trälTas den 

 der och hvar ej sällan; i Westcrgöthland liar Prof. BOIIEMAN 

 funnit den och enligt DALMAN skall den äfven förekomma på 

 Olleberg. Det nordligaste ställe, der den oss veterligen blifvit 

 träffad, är vid Norberg i Westnianland, derilVän Ilr FREDRIKS- 

 SON meddelat exemplar. Huruvida don förekommer inom Dan- 

 mark är oss obekant, men inom Norige är den hiitills icke fun- 

 nen. Dess östliga riktnijig inom öfriga Europa gör det också 

 knappt troligt, att den der kau förekomma. Larven träffas i 

 Maj och Juni månader isynnerhet pä klöfvcrarter, hvars spä- 

 dare blad den företrädesvis förfarer, men den tillgriper äfven 

 åtskilliga mjuka gräsarter. Varieteten är sällsynt. 



Be skr. Hanne och hona. Antennerne äro smalare än 

 hos föregående art, och närmar sig något trädformen, dock ej 

 på långt när så mycket som hos Smalspröt.idc Halardsvärmaren. 

 Vingarne äro tcmligcn sinala, de främre afrundade i spetsen. 

 Kroppen enfärgadt svart. Framvingarne ofvan hos hannen 

 s>artblåa, men hos honan mer eller mindre skiftande i grönt, 

 med fem blekt karmosinröda fläckar, som hafva samma, ställ- 

 ning, som hos föregående art, men båda basnäckarno äro här 

 lika långa, till formen nästan ovalt allänga; den bakre bredare 

 äu den främre, och utåt aftrubbad. Den främre diskfläcken är 

 liten och oval; den bakre deremot störst af alla ocli nästan all- 



