17 



fläckar. I disken står en kort, hvlt streck och längs utkanten 

 går en rad bruna, utåt hvitpunkterade, triangelformiga fläckar 

 Bakvingarne äro svartbrunaktigt gräa, äfvensom alla vingarné 

 på undre sidan, der franivingarne endast visa otydliga antyd- 

 ningar till öfre sidans teckningar. 



Honan, som är större än hannen, har ljust askegråa 

 framvingar, hvilka i disken äro brunaktiga, raed banden matthvi- 

 ta och tcekningarne för iilirigt merendels otydliga. 



Larven är smutsigt hvit med bruna vårtor på bvarje 

 kroppsring, htilka bära fina, korta hår. Hufvudet och nack- 

 skölden äro bruna. 



P u p a n är långsträckt och Ijusbrun med små taggar på 

 hvarje obdomiiialring. Den hvilar i jorden uti en samraanspun- 

 nen, med jordpartiklar uppblandad kokong. 



Äggon äro straxt do blifvit lagda hvitgula, men mörkna 

 småningom och äro efter några få timmars förlopp nästan all- 

 deles svarta och likna mycket frön af vallmo (Papaver RhoeasJ. 



II. Smaivinge-slägtet. ,Aip.,„.. . „ 



(Hepiolus. A"a c t.) 



An tenn (B utriusque sexus filiformes, serie unica la- 

 mellarum. Pedes omnes normales. C o s t ce dorsales 

 alarum anticaru?n 2. Costa t råns v er sa, areolam 

 subdor.ialem al. anticarum claudens, crassa. costis reliauis 

 fere cequalis. 



A n t e n n e r n e hos båda könen trådlika, försedde med 

 en rad lameller. Alla f ö 1 1 e r n e normala. Dorsalner- 

 V e r n e på framvingarne tvennc. Tvernervon, som sluter 

 framvingarnes subdorsalfält, stark, nästan lik de öfrio-a ner- 

 verne. " 



Arlerne af detta slägte hafva samma lefnadssätt som de, 

 hvilka höra till det föregående, hvarifrån de likväl genom of- 

 vananglfna kännetecken tydligen skiljas. Från andra verldsde- 

 lar äro flera arter kända, som höra hit, men till vår fauna räk- 

 nas ej mer än en enda : 



