42 



främre öppningen af deras aäcltar vid trädstammar, stenar, bräd- 

 väggar, murar o. m. d. Uti samma siiclcar undergå de sin för- 

 vandling till pupor, men innan denna slcer vända de sig liltviil 

 on» uti säckarne, så att linfvudot blir rigtailt mot liylsan^ fria, 

 bakre ända. Della sker på dot att fjärilanie må kunna obe- 

 hiiidradt utkomma. 



Hanpuporne äro också mycket lilliga och rörliga samt kry- 

 pa vid utvecklingen ut ur säcken till iiäirten, hvarföre de äfven 

 på abdominalsegmenterne äro försedde med små taggar. Honpu- 

 porne blifva deremot stilla i säckens öfra ända. Sedan honan 

 utvecklats ur pupan, stadnar hon qvar uti säcken och afvaktar 

 hannen i säckens bakre ända. Hannen kan mer cIIlm- mindre 

 förliinga sin abdomen. Han inskjuter derföro denna i honans 

 säck och bringar sin parningsappiirat i förbindelse med hennes- 

 Efter skedd parning inkryper honan baklänge.s i det tomma pup- 

 skinnet, fyller detta alldeles med ägg och diir utan att så- 

 ledes under hela sin Icfnad hafva varit utanför den säck, som 

 larven spunnit. 



Man har velat påstå, att de vinglösa honorne till detta slägte 

 utan föregående parning lägga friibara ägg och sålunda förmo- 

 dat att här skulle förekomma en generationsvexel, i det att en 

 del af de vingliisa honorne skulle vara könlösa ammor, såsom 

 förhållandet är med Solenobia bland Canephoriderne. S i e b o 1 d 

 har derföro undersökt könsorganernes inre byggnad hos famil- 

 jens honor, isynnerhet Ijos L. unicolor och funnit dem fullt 

 utbildade och för parning lämplige. Der saknas icke fullkomli- 

 ga äggstockar och Reoeptaculum seminis såsom hos de vivi- 

 para 4p7i8S-ammorne, och då genitalicrne äro fullständigt utbil- 

 .dade, n\åste tanken på blott ammande individer helt och hållet 

 öfvergifvas. Således, om verkligen honor af denna familj lägga 

 fröbara ägg ulan föregående parning, kan man på sin hiijd an- 



