78 



anlitar han äfvcn liigre vexter, såsom arlerne af slägtet Hiera- 

 cium. I synnerhet är lian ytterst skadlig, när han angriper de 

 yngre träden i en plantskola, emedan han då nödgas för att få 

 tillräcklig föda, vandra från det ena till det andra och kan sä- 

 lunda snart uppäla löfven på alla. De träd, som af honom blil- 

 vit nfl-ifvade, slcjuta väl ofta nya blad, men af denna ansträng- 

 ning tvina de likväl bort och dö slutligen. Väl förstöras en 

 hel mängd både ägg och larver af foglar och parasitsfeklar, men 

 hvarje förståndig trädgårdsmästare och skogsförvaltare söker lik- 

 väl äfven pA allt sätt förekomma den skada arten kan förorsaka. 

 När iräilen beskäras och mossan borlskrapas på fruktträden, bori- 

 skär niau derfiire också och förstör alla sådana smågrenar, som 

 äro onigifna af aggcylindrar, men detta kan likväl icke ske med 

 do större grenar, hvarpå ägg äro lagda, icke eller med träden 

 i skogarne. Det enda man här har att göra är att döda lar- 

 verno medan de ännu lefva i kolonier, hvarföre man för detta 

 arbete väljer den tidiga morgonstunden eller den sena aftonen, 

 då alls^ larverne äro samlade i sina nästen. Vill man med ens 

 göra slut på nästet och de deri varande larverne för alt be- 

 spara sig besvär, kan man på lagom afsiånd från näsict, om- 

 kring J — 1 fot deninder, afbränna en tillräcklig qvaniilet krut, 

 då nästtt »pränges och larverne dö, eller ock föra under nästet 

 en itänd lunta af lappar, som blifvit doppade i svafvel, hvari- 

 genoni larverne ock dö eller falla ned och kunna trampas sönder. 

 Men är nästet anlagdt på de liögsta grenarne, måste man laga 

 en lång stång, som på iindan är försedd med en klyka eller gaf- 

 fel, passande till grenen, och härmed gnida grenen så att lar- 

 verne krossas eller falla till marken, der de då söndertrampas. 

 Man kiui ock-å brgagna en lösning af grön såpa. Med en spruta 

 eller större kaikborste bestiinkes nästet härmed, och larverne 

 dö ganska fort af den för dem giftiga vätskan. Har man fnr- 

 siiiiimat sig och lätii hirverne hinna den storlek, att de öfver- 



