lOI 



Uppkrypa, utau samlas i 6 8 tums djuiiarc liåior, livilka man 

 anbringat i bottnen af giojiarne på ett afstånd af 5 — 12 steg 

 från hvarandra. I samma mon eft sådant hål blir fullt af larver 

 igenkastas det, larverne krossas, ocli ett annat liål uppkastas der 

 bredvid. Så länge dessa gropar beliöfva stå öppna, böra ej 

 kreatur föras till den dolen af skogen, emedan di- nedtrampa 

 kanterne till groparne ocli således bereda larverne tillfälle att 

 slippa upp derur. Skulle ej något af dessa medel kunna an- 

 vändas till följe af larvernes utomordentliga talrikhet och den 

 vidsträckta rymd de intagit, återstår ej annat än att under vin- 

 tern alliugga skogen på det angripna fallet och så tidigt på vå- 

 ren upjilöja marken, att larverne ännu icke hunnit öfvergifva 

 sitt vinterläger. Marken får derefier några ur å rad begagnas 

 till .'Sädesskörd innan den utlägges till skog. Man må oj tro att 

 de unga piantorne, som möjligen kunna befinnas bland de äldre 

 träden på sådane angripna ställen, skulle kunna qvarstå och 

 marken således genast utläggas till skog igen. De blifva, om 

 marken ej rödjes och uppbrytes och larverne sålunda förstöras 

 medan de äro i sin vinterdvala, genast uppätna om våren och 

 derefier sprida sig larverne till de ännn oangripna delarne af 



skogen. 



B c skr. Antennerncs skaft hvilakligt; lanieilernc bruna. 

 Hufvud och thora,\ gråa. Abdoinen gråbrun. 



Il a n n e och hon a. Franivingarne ofvan gråa, mer eller 

 mindre beströdda med hvitt; vid basen linnes en rostbrun fläck 

 samt mot utkanten ett dylikt tvcrband, hvilket är utåt .~tarkt 

 tandaiH och oftast endast der lörsedt med en svartbrun knnt- 

 ning. Vid disklaltets slut finnes en livit punkt. Bnkvingarnc 

 äro svartakligt rostbruna, enfärgade. Undertill äro all.i vingarne 

 brvngråa, stundom lörsedde med ett eller flera mörkare tverband. 

 Arten varierar mycket, sä att knappt 2:ne exemplar äro hvaran- 

 dra fullkomligt lika. Den märkviirdigaste varieleien är den of- 

 vanföre anmärkta, hvilken har franivingarne ofvan hvilgråa utan 

 rostbnin anstrykning vid basen; tverbandet är hvitgräit, saknar 

 nästan allt rostbrunt och är både inåt och utåt svartkantadl. 

 Bakvingarne äro nästan svartbruna. 



