loy 



pendicuUs lateralibus mamilUiribus, pediformibus, hirsuti» 

 pradita. Pupa mutica, hirsuta, farinom, folliculo laxo^, 

 late fusiformi, farinoso. 



Antennerne kammade, med två rader hos båda könen 

 temligeii korta lameller. Ögonen framtill nakna, baklill tun» 

 hårige. P a I p o r n e tydliga, mycket längre än hufvndet', niibb- 

 formiga, sammantryckta, fjälliga, utåt trubbiga; sista leden tem- 

 ligen lång, sammantryckt, trubbig, framätstriicki. Tunga» 

 niistan ingen. Vingarne tjocka, tandade. Snbcoptal- 

 n e r v e n t)å bakvingarne utsänder från snbcostalfältels främre 

 kant till vingens framkant flera (5—6) grenar, som alla äro lika 

 med de öfriga nerverne, S u b c o s t a I fä I te t pä bakvin- 

 garne slutet, gnnska stort, större än diskfället, och derifrån ut- 

 går den tvågreniga suhcostahierven, men radialgrencn nfgår från 

 diskfältets främre sida. S u b r a d i a I g r e n e n på Iramvin- 

 garno tvågrenig; dess grenar mycket korta, tre gånger kortare 

 nn carpalgrenen, utlöpa i vingspetsen; carpalgrcnen, förenad med 

 melacarpalgreuen ocli sesamoidgrenen i en ganiensam stam, ut- 

 går från diskfältets främre liörn. S u b r a d i a 1 g r o n e n på 

 bakvingarne kommer ensam från främre börnet, men den obe- 

 roende nerven och styloidgrenen, som äro förenade i en kort 

 gemensam stam, komma tillika med ulnargrenen från bakre 

 hörnet af diskfälfet. Tvernerven, som sluter bakvingarnea 

 diskfält, är snedgående och finare än de öfriga. F ö 1 1 e r n e 

 hos båda könen endast håriga nt på tibierne. Larven ned- 

 plattad, hårig, försedd med en hårig tuberkel på den näst sista 

 ringen och med hårbevnxna, fotlika, vårtlika bihang i sidorne. 

 Pupan trubbig, luden, betäckt ined nijöllikt stoft; kokongen 

 mjuk, bredt spolformig, genomträngd af mjöllikt pulver. 



Af detta slägte eger ej heller vår fauna mer än en art. 

 Några flera finnas inom öfriga Europa. Vid första ögonkastet 

 skiljes det från alla öfriga till familjen hörande slägten genom 

 sina långa, näbbfurmiga palper och genom antennerne, hvilka 

 äro hos båda könen lika. Deras lameller äro temligen korta, 

 och hos lionan knapt kortare än hos hannen. Larverne, som 

 om hösten kläckas ur äggen, öfvervintra efter första hndöms- 

 ningen och hinna först följande sommar till .sin fulla ut- 

 veckling. 



