171 
Syn. Bombyx vinula Lin, S. N. I 2. 815. 29. F. 
8. 294, 1112. Fabr. BE. $. II 1. 428. 67, Mill. 
Zool, Dan. 117, 1355. Hiäbn, Bomb, t. 9. f. 34. 
Harpyia vinula Ochs. Schm, III. 20. Zett. Ins. 
Lapp. 922, 1. Kays. Schm. 221, t. 76. Hein em. 
Sechm, I, 217, Dicranura vinula Bohem, Bomb. Sv. 
138. 2. 
Var. a, Alis anticis cinereis, punctis strigisque fuscis 
dentatis, fasciisque obscurioribus ; posticis fuscis. 
(Framvingarne gråa med svartbruna punkter och tver- 
strimmor samt mörkare tverband ; bakvingarne svartbruna.) 
Syn. Harpyia arctica Zett. Ins. Lapp. 922. 3. 
Allmänna Gaffelsvansen är en af de allmännaste arter inom 
familjen och träffas öfver allt i Danmark, södra och medlersta 
Sverige, samt i södra Norige, Inom Sverige går den mot nor- 
den ända in i Lappmarkerne, der den blifvit funnen vid Lyck- 
sele af prof. Zetterstedt, men äfven i de nordligare Lapp- 
markerne finnes den (Portin) Inom Norige är den nordli- 
gast anmärkt vid Trondhjem (Siobke, Staudinger) 
Flygtiden infaller vanligen i Maj månad, men fjärilen träffas 
likväl ofta sednare. Larven, som är mycket lätt att uppföda, 
lefver på poppel och pilarter i Juli, Augusti och September må- 
nader. Så snart den oroas, slänger den omkring sig med huf- 
vud och analända, ur hvars spröt han utsträcker de ofvan omta- 
lade trådarne. Dessa lukta mycket illa och ur tvenne i hufvu- 
det varande öppningar utsprutar han samtidigt en skarp vätska. 
På detta sätt söker han att försvara sig mot sina fiender, hvilka 
isynnerhet äro ichneumonider och parasitflugor. Med de båda 
analspröten kan han fasthålla sig vid grenar eller andra före- 
mål. Sin puphylsa anbringar han vanligen vid en trädstam, 
der han bildar en fördjupning, som han öfverdrager med en 
pergamentartad spånad, hvilken är starkt uppblandad med af- 
gnagade trädspånor och barkbitar. Uti öfriga Europa finnes en 
närsåtende art (C. erminea Es p.), med hvilken denna stundom 
