177 
2? Perigrå Hermelinspinnaren. 
(D. farcula Lin.) 
Alis: albido-cinereis,  anticis basi margineque postico 
nigro-punctatis, fascia lata transversa, intus recta, extus 
sinuata, maculaque subapicali obliqua fusco-cinereis; thorace 
griseo. 
Vingarno hvitaktigt gråa; de främre vid basen och i utkan- 
ten svartpunkterade med ett brungrått bredt tverband öfver 
disken, hvilket inåt är rakt, men utåt är djupt vikformigt in- 
svängdt; nära vingspetsen en snedgående brunaktigt grå fläck ; 
thorax mörkgrå. 
Syn. Bombyx furcula Lin. 8. N. I. 2. 823. 51. 
F. S. 298. 1122. Fabr. E. 8. II. 1. 475, 213. Hä bn. 
Bomb. t. 10. f. 39. God. Lep. IV. p. 166. t. 16. f. 2, 
3. Harpyia furcula Ochs. Schwm. III 32. 5. Zett. 
Ins. Lapp. 922. 4, K ays. Schm. 219. Heino m, Schm, 
I, 218.  Dicranura furcula Boh em, Bomb. Sv. 161. 
Denna Hermelinspinnare är den allmännaste inom slägter 
och förekommer öfver hela Danmark samt i södra Sverige och ” 
sydligaste delarne af Norige, men huru högt den stiger mot nor- 
den torde ännu vara ovisst. Prof, Zetterstedt upptager den 
bland Lapplands fjärilar på grund af en honom gjord uppgift, 
men utan att uppgifva någon lokal. Nordligast är den med sä- 
kerhet funnen i Dalarne och vid Hudiksvall i Helsingland, samt 
vid Christiania i Norige. Dess flygtid infaller i Maj, Juni och 
Juli, och larven lefver på Salixarter och bok. 
Beskr. Arten liknar så mycket föregående med hänse- 
ende till färgen och teckningarne att här är nog att uppgilva 
skiljaktigheterne. Färgen är mera grå, än hos föregående och 
tverbandet på framvingarne mera brungrått. Detta är såsom hos 
förra inåt rakt, men utåt är det i diskfältet djupt inskuret, hvar- 
efter det på den bakre mediannerven skjuter starkt utåt, så att 
det der utvidgar sig samt i denna temligen utvidgade form träf- 
far vingens inkant, hvaraf följer att det der är nästan bredare 
än vid framkanten, hvaremot det hos förra der har nästan sam- 
ma bredd. Den svarta linien, som utåt begränsar samma band, 
är endast skarpt uttryckt från vingens framkant till stället der 
tverbandet utvidgar sig, hvarefter den är högst otydlig och nä- 
