193 
Vid Nianfors och Forsa i Helsingland är den allmän, enligt 
Aurivillius och Wiström, Fjärilen träffas i April och 
Maj samt sedan åter i Juli och Augusti månader, och larven, 
utan att egentligen lefva i familj, förekommer stundom ganska 
talrik på pilarter, poppel och asp samt åstadkommer ej obetyd- 
lig skada, serdeles i de sydligare provinserne på de der plan- 
terade poppel och pilhäckarne, Den låter ej nedskaka sig utan 
måste plockas bort af grenarne, emedan den håller sig fast med 
sina bukfötter. Den förekommer från Juni ända in i October 
månad, 
Beskr. Antennerne gulbruna, Hufvud, halskrage och 
thorax gulbruna ; halskragen och skuldertäckarne med hvitgrå 
inblandning samt svartaktiga kanter. Abdomen brungrå. 
Hanne, Framvingarne vid basen, längs inkanten och 
utkanten ljust gulbruna, längs framkanten bredt askegråa, hvil- 
ken färg utlöper i vingspetsen, Öfver disken synas 2:ne bru- 
na tverstrinmor, hvilka börja i framkanten men vanligen sluta 
strax bakom diskfältet, och ofta äro ganska otydliga. På främ- 
re mediannerven finnes på vingens midt en liten svart punkt, 
och vid diskfältets slut en lång, halfmånformigt böjd, men tem- 
ligen smal, rostbrun linea, hvilken begränsar en större, mörkt 
skuggad, af en svartbrun taggig linea till hälften genomskuren 
och på den svarta vingnerven hvitpunkterad fläck, som har ut- 
seende af en ocell. I vingspetsen finnes en kort, rostbrun lång- 
streck och längs utkanten går en vågig, blekare rostbrun, utåt 
gulkantad, och baktill temligen bred skuggning, som utgör den 
ocellika fläckens yttre gräns. I sjelfva utkanten finnes en tver- 
gående, svartbrun, stark linea, Inkantens tand med svarta fran- 
sar. Bakvingarne ofvan hvitaktiga, i utkanten brunskuggade, 
med mörk diskfläk. Undertill äro alla vingarne brungråa, här 
och der med hvit anstrykning ; en blekare tvärlinea går genom 
disken och vid diskfältets slut finnes öfre sidans halfmånformi- 
ga fläck tydligt uttryckt. 
Honan liknar hannen, men bakvingarne äro mera askegråa, 
Larven har på 5:te och 6:te segmenterne 2:ne stora, 
kägelformiga, i spetsen rödbruna pucklar. På 7:de segmentet 
finnes en mindre dylik, som ofta är knapt märkbar, och på 11:te 
segmentet åter en pyramidfurmig upphöjning. Grundfärgen iär 
rosenröd, på sidorne rödbrun, prydd med hvitaktig vattring. 
25 
