283 
Beskr, Liknar mycket föregående, från hvilken den 
skiljes genom svart panna och den mörka skuggningen. på 
bakvingarne svartare och bredare, så att den ofta: intager öf- 
ver hälften af vingen. Afven är abdomens färg svart, dock 
liksom hos föregående vid anu3 gul. Framvingarne äro smala, 
jemnbreda, med nästan rät framkant, - Hufynd, halskrage, skul- 
dertäckare och thorax gula, Pannan under antennerne svart. 
Framvinugarne lifligt ockragula, på undre sidan svarta med gula 
kanter, Bakvingarne ockragula, med en bred svart skuggning 
vid framkanten på båda sidor. Fötterne ofvan svartaktiga, 
undertill gula; det bakre paret gula. 
Larven svartblå med svårta vårtor samt en gul och en 
hvit linea längs hvårje kroppsida, Hårigheten på vårtorne är 
svart, 
Pupan rödbrun. Kokongen brunaktig. 
7. Waxgula Lafspinnaremn. (L. cereola Häbn.) 
Alis anticis latiusculis sensim dilatatis, margine an- 
teriore fere recto, ochraceis, marginibus saturatioribus; ca- 
pite, cullari scapulisque ochraceis; postieis utringue ochra- 
ceis; abdomine fusco. 
Framvingarne breda, småningom vidgade, med nästan rät 
framkant, ockragula, vid kanterne lifligare gula; hufvud, hals- 
krago och skuldertäckare ockragula; bakvingarne på båda sidor 
ockragula; abdomen svartbrun. 
Syn. Bomb. cereola Hiäbn. Bomb. f. 99. Lithosia 
cereola Zell. Stett. Ent, Zeit. 1847. 339. Heering. 
Stett. Ent. Zeit. 1848, p. 107. H, S. 215. Lith. stoe- 
beri Led. Verhandl. Zool, Bot. Ver, in Wien. 1852. p. 
77. Lith. monticola Led. I. ce. Lith. cereola Kays. 
Schm, 256. Heinem. Schm, I. 266. i 
Denna för vår fanna nya art, som hittills endast varit känd 
från Steiermarks alptrakter, är funnen af Keitel vid Qvick- 
jock och på några andra ställen i Lappmarkarne. Likt följan- 
do art uppehåller den sig bland buskar på högländta ställen 
och troligen hörer äfven hit den Lafspinnare, som Siebke 
funnit i Öier i Norige och som han ansett vara Lith. wunita 
Hibn. Artens lefnadssätt är för öfrigt obekant. 
