fästadt vid skaftet, hvarefter han nedkastar resten, På bo- 
karnes blad börjar han vid bladskaftet och uppfräter detta 
samt fortsätter inåt, så långt bladnerverna äro grofva, hvar- 
efter hela yttre kanten af bladet bortkastas. Vid förpupnings- 
tiden nedstiger larven från grenarne till trädstammen, der 
han, oftast vid vanlig mansböjd, förvandlas i en springa till 
pupa, hvilken fasthålles vid stället endast med några få sil- 
kestrådar utan att omgilvas af någon kokong. 
Skogsnunnan är den enda Spinnare, som både angriper 
barr-" och löfträd, Af barrträden öro isynnerhet skogarne af 
gran och företrädesvis hvitgran, men äfven fur utsatte för 
att förstöras af denna art, Äf löfträd angripor den björk, 
bok, ek m, fl, men den förorsakar dock på skogarne al dessa 
träd icke skada till den grad som på barrskogarne, Likväl 
har den hittills icko hos oss åstadkommit någon märkligare 
förödelse, men i utlandet hörer det icke just till sällsyntheterna 
hvad tallskogarne beträffar, Bland de många exempel härpå 
må endast nämnas, alt åren 1838—1840 skadades af denna 
lary ej obetydligt Altendorfer Wald icke långt från Boden- 
sjön, Farverna angrepo ogerna de ljusare trakterna i skogen, 
utan sökte i främsta rummet sådana träd, som voro undor- 
tryckta af andra, De företrädesvis angripna träden voro 30— 
40 åriga, men äfven 100-åriga åtos alldeles kala. De flesta 
träden voro friska, och de kalätna dogo ut. Deras kottar 
tycktos ega friska frön, men dessa mognade ej. Till larver- 
nas oerhörda antal kan man sluta deraf, att marken var till 
4 a 5 tums höjd beläckt af deras exerementor, Ätandet fortgick 
natt och dag, och under fjärilarnes flygtid kunde man räkna 
ända till 30 stycken sådane, sittande på skilda stammar, un- 
der det att en utalig mängd fladdrade omkring. 
Vanligen angriper arten skog, som är 12—25 år gam- 
