374 
mal eller som icke är mer än halfvuxen, sällan deremot den 
som består af fullvuxna träd, get är det, att den mera säl- 
lan föröder furuskogar än granskogar, och när han anfaller de 
förra, äter han endast ett och annat träd kalt och då helst 
de äldsta, som snart skulle borthuggas, Om fur och gran 
finnas tillhopa, blifva de förra nästan alltid skonade. Larven 
synes mycket gerna vilja hafva skydd öfver sig och detta torde 
vara orsaken, hvarföre han heldre uppehåller sig bland yngre 
och tätstående träd samt uti granarne, hvars täta grenar be- 
reda ett sådant skydd, Förödelsearbetet pågår vanligen 3:ne 
år å rad, men kan äfven räcka ända till 6 år och synes bero 
mera af skogens geographieka läge och de rådande vindarne, 
än af den rådande bättre eller sämre väderleken, emedan ar- 
ten funnits lika talrik och förödande under och efter kalla och 
regniga somrar, som då somrarne varit varma och torra. För- 
sta året observerar man ännu föga larver, men fjärilarno falla 
så mycket mera i ögat mot slutet af sommarn, emedan de 
förekomma i ovanligare mängd, Året derefter finner man der- 
emot larverna spridda öfver ullt och mot hösten fjärilarne 
fladdrande såsom snöflockar bland träden. Fjärilarno stan- 
na likväl ej i massor på samma ställen i skogen, der lar- 
verna redan hafva frätit, utan flytta större delen till sådane 
ställen, som hafva varit minst utsatte för larvornas förödande 
inflytande, hvarföre man vid eftersökandet af äggen icke be- 
höfver göra sådant på redan af larven härjade ställon, Tredje 
året äro larvernes antal omäitligt och deras härjningar förfär- 
liga, Naturen gör dock sjelf ganska mycket för att inskränka 
dossa. Man möter vid nästan bvarja stog Carabi och andra 
rofskalbaggar, hvilka stundom hafva omkring sig ända till ett 
helt dussin dödade larver, och bland de vertebrerande djuren 
göra isynnerhet bofinkar, talgoxar, gökar, svalor, kråkor, hack- 
