52 



de n0dvendige Grejer til at hjaeipe med , hvis forreste Sltede 

 skar igjennem. 



Det blev en drej og besvaerlig Dag. Inde paa Tasiusak 

 havde de foregaaende Dages Storm sat Havvandet op over Isen, 

 saa der paa sine Steder havde dannet sig et Plore af Snesjap, 

 hvor Hunde og Mennesker sank dybt i , og hvor vi kim ved 

 forenede Rraefter bragte Slaederne over en ad Gangen. Udenfor 

 Tasiusak laa Havisea, saa langt man kunde 0jne, som et 

 belgende Ilav af sammenskruet Storis, ispraengt med talrige Is- 

 fjffilde. Isen var brudt, men de snefyldte Revner vare som 

 Kegel ikke bredere, end at vi kunde kjore over dem, ganske 

 vist ikiie uden at vi af og til sank i til KuEeerne. Om Aftenen 

 slog vi Telt paa Havisen. D. 23. om Morgenen syntes Isen at 

 saette udefter. Vi maatte snarest mulig se at naa Land. Men 

 Fremkomsten sinkedes af brede Baelter af Vand, som vi maatte 

 udenom, og forst sent paa Aftenen efter en lang og anstrasngende 

 Dag naaede vi Tasiusarsik Pynten. Rigtignok undgik vi 

 ikke flere Gauge at gaa igjennem til Bffiltestedet, og Jakob- 

 sens Slaede var paa et haengende Haar ved at skjaere igjennem. 

 Lige indtil d. 3. Marts laa vi her. 



Angmagsali k-Fjord kan betragtes som et eneste stort 

 Stromsted, og trods Kulden og den megen Nyis, der stadig 

 dannede sig, vilde den ikke rigtig Iffigge til. Men endelig d. 3. 

 Marts lykkedes det os med stor Forsigtighed at komme over 

 Fjorden til Nunakitit, en af 0erne ved Kap Dan, derpaa 

 gjennem Tun ok og Ikerasarsik og hen paa Eftermiddagen 

 slog vi Telt indenskjasrs N0. for Apusinerajik. Isen fra Nu- 

 nakitit til Teltpladsen bestod af jaevn Fjordis tildels daekket af 

 dyb Sne. Udfor Mundingen af Ikerasarsik laa der sammen- 

 skruet Storis isprffingt med talrige Isfjffilde , der tildels laa taet 

 inde under Land. 



Efterat vi den naeste Dag vare kj^rte sondenom ErkiH- 

 gartek, kom vi alter ud paa Havisen , der med sine vsBldige 

 Skruninger, hvor gigantiske Isblokke vare vsltede ovenpaa hver- 



