30 



et Stykke 1'ra Land , hvorefler vi ved Morkels Frembrud halte 

 Baaden op paa en Skodse, liaabende at det den naeste Morgen 

 vilde vise sig, at Stremraen havde tart os et godt Stykke sydpaa. 



Men ved Dagens Frembrud d. 21. September befandt vi os 

 meget naer paa samme Sted som den foregaaende Aften. I sen 

 laa taetpakket omkring os. Ved ihserdigt Arbejde naaede vi dog 

 3 Kml. sydpaa, og hen paa Eftermiddagen halte vi Baaden op 

 paa en Skodse udfor Sydpynten af Bjorne-Bugt. Atler denne 

 Dag fres det, og Nyisen i Renderne mellem Storisskodserne 

 var paa sine Steder op til 2V2 Tomme tyk. Intet Under at 

 Fremkomsten kun var rlnge. En Drivisskodse er just ikke altid 

 det sikkreste Nattekvarter, og her var selvfelgelig under saa- 

 danne Omstaendigheder altid Vagt om Natten. Den paafolgende 

 Nat blev jeg saaledes purret ved, at Isen skruede, og vor Skodse 

 var revnet ved en af Yderkanterne , samtidig med at den var 

 drejet 180". Det var foraarsaget ved, at et storre Isfjseld var 

 kommet drivende ned mod vor Skodse og var drevet langs 

 Kanten af denne. Naar vi tilbragte Natten paa Skodse, vare vi 

 derfor altid klar til hurtig Udrykning. Baaden stod lige klar til 

 at forhale med, og vi sov med alle Klaederne paa. 



D. 22. slog Vejret heldigvis om til T0 med esende Regn. 

 Jeg var allerede begyndt at blive betaenkelig paa Grand af den 

 rnegen Nyis. Men [sen laa taetpakket. Der var ikke Tale om 

 at komme videre. 



Natten mellem d. 22. og 23. September havde vi Besog af 

 en Bj0rn. Vi vaagnede alle pludselig ved et Skud. Det kan 

 nok vaere, at vi kom nd af Teltet i en Fart, naturligvis med- 

 tagende Bo-sserne. Det var .Jakobsen, der havde Vagt. Han 

 havde skudt paa en Bjern, der var kommen luskende hen imod 

 ham, rimeligvis hidlokket ved Lugten af etParSaeler, jeg havde 

 skudt den foregaaende Dag. Men Bjornen var borte og enkelte 

 Skeptikere mente endog, at der slet ingen Bjern havde vaeret. 

 Men den naiste Morgen saa vi Bjfirnespor 30 a 40 Skridt fra 



