Selve Bare lay- Bugt er en ca. 10 Kml. dyb Bugt med to 

 '■et betydelige Eraser i Bunden. Disse synes at vsere meget 

 Produktive, thi hele Bugten var opfyldt af, dog kun smaa, Is- 

 fjffilde og Kalvis. Bugtens Sydside dannes af et forholdsviis 

 fadt Fjeeldplateaii, gjennemfuret af enkelte Kl0fter med Braeer. 

 Plateauet aftager i Hejde ud mod Havet og ender i det 1460 

 Pod h0je Kap Ryder (opkaldt efter Lederen af den danske 

 Bstgranlandske Expedition 1891—92). 



Det var med stor Spa;nding, at vi tidlig om Morgenen d. 

 24. Juli rejste videre. Fra Gaarsdagens Maaleplads saae det nemlig 

 ud, som om Isen laa ubrudt fra Kap Ryder og udefter. 1 

 det herligste Solskinsvejr forlod vi vor lille Pynt og stod i 

 ^^Predt Is over mod Kap Ryder. En BJ0rn paa en Isskodse, 

 ^om vi passerede, ytrede sin Forbavselse over det iiventede 

 Syn ved at rejse sig paa Bagbenene og dreje Hovedet forundret 

 Wl Hejre og Venstre, indtil den pludselig gjorde kort omkring 

 °8 gik paa Hovedet i Vandet, idet den antagelig bar fundet ud 

 'If) at vi vist ikke vare ganske paalidelige. Efterhaanden, som 

 ^i nasrmede os Kap Ryder, blev Isen tajttere og tffittere, og 

 '^a. IV2 Kml. fra Forbjaerget stoppedes al Fremkomst af obrudt 

 Vinteris. 



Det var iidfor dette Forbjarg, at Ryder i 1892 d. 14. 

 August traf ubrudt landfast Vinteris'). Skulde maaske Landet 

 ^endenfor Kap Ryder og Dybdeforholdene her udfor vaere af 

 ^^ saadan Beskaffenhed, at Isen her som Regel laa ubrudt? 

 •^g hvor langt strakte den ubrudte Is sig da sydefter? Var det 

 •Maaske kun en Braemme med aabent Vand sydfor? Da kunde man 

 J^ gaa udenom Bra3mmen. Men lod dette sig ikke gjore, da var 

 ■"> egentlig min Plan fuldstaendig forfejlet, tbi jeg havde hoved- 

 ^'igelig baseret Expeditionen paa, at Isen maatte brydes ben 

 P^a Sommeren og kvm medtaget Slaeder og Kajakker som sidste 



) Meddelelser om Grgnland, Bind XVII, Pag. 117. 



