225 



0, at vi paa Expeditionen 1898 — 99 vare blevne stoppede af en 

 skinnende hvid, bolgende Ismark af ubrudt Is, der, seet fra 

 Sandre-Apiititek, tilsyneladende liavde vaeret ubrudt langt 

 til S0S. Var dette nemlig Tilfasldet, vilde jo Resultatet af Rej- 

 sen blive lig Nul, og vi kunde da vente os langt sterre Udbytle 

 af en Slaedetour. 



Men den sterste Fare ved at laegge et bredt Isbaelte mellem 

 sig og Landet er, at en eventuel Fralandsstorm kan saette hele 

 Ismassen langt til Ses. Under saadanne Omstfendigheder kunde 

 vi maaske risikere ikke at kunne komme ind til Kysten igjen for 

 *3et Farste og raed Stremmen blive ferte sydpaa, hvorved hele 

 Expeditionen kunde mislykkes. Som saedvanlig meddelte jeg 

 mine Overvejelser til mine tre raske Ledsagere, og som saed- 

 vanlig vare de strax villige. Der var kun en Situation, de ikke 

 syntes om. Det var at ligge stille. 



Men med ovennaevnte Muligheder for 0je fandt jeg det rig- 

 tigst at nedsaette Rationerne paa den europaeiske Proviant og 

 begynde paa at leve af Landets Produkter. Der var jo nok af 

 Bjorne og Saeler. Og Heldet begunstigede os, thi allerede udfor 

 Midten af Ve dels -Fjord observerede vi en Bjern. Den havde 

 lige fanget en mindre Netside og stod nu paa en Skodse og 

 <iad den. Jeg sendte Jakobsen med Bossen hen i Staevnen, 

 medens vl andre saa lydlest som muligt i Lae af nogle Skodser 

 manovrerede Baaden hen imod den. Bjernens Graadighed bar 

 ■labenbart gjort den mindre agtpaagivende, thi vi kom den naer 

 Paa 40 Alen, uden at den saae os. Et velrettet Skud fra Ja- 

 ''obsen sikrede os Byttet. Saa alle Mand igang med at flaa, 

 Og inden ret lang Tid havde vi begge Bovene og Skinkerne om- 

 tiord, vel i alt op imod 100 Pd. Kjod. Resten lod vi ligge som 

 ^t kjaerkomment Bytte for de talrige Maager, som strax i pas- 

 ^ende Ai'stand havde slaaet sig ned paa Skodsen, medens vi 

 Oaaede Bjarnen. Her saae vi for farste Gang paa vore Rejser 

 '^ngs Kysten den smukke, kridhvide Ismaage. 



Forholdsviis let naaede vi det kun ca. 1300 Fod hnje Kap 

 xxvn. 15 



