231 



Min Frygt for, al Fsen skulde have ligget ubrudt over mod 

 (Vggas-O, viste sig ugrundet, og jublende glade vara vi. Atter 

 kunde jeg faa en nojagtig Observation og Ska;ring, under hvil- 

 ken en af Polaregnenes Husdyr, en lille, hvid Bamse, nysgjerrig 

 naermede sig. Baaden laa ikke langt fra, saa, skjendt ubevaeb- 

 let, indskraenkede jeg mig blot til paa godt, bredt Dansk at 

 raabe: "Vil Du skruppe af!", en Ordre, som den sprogkyndige 



Kap Garde, seel, fra Vigeii vesteiifor. 



G. Amdrup, fot. d. 5/^ 1900. 



•^jern til min Forbavselse eli'ektuerede ved at galopere afsted 

 ^et bedste, den havde Isert. 



Med Sorg forlod vi den lille Vig, hvor en Hangebraes Ende- 

 n^orajne vilde have afgivet det dejligste Ophalingssted og Telt- 

 Plads, men Tiden var jo kostbar, og det gode Vejr maatte be- 

 •^yttes. Vi roede nu videre langs Landet, passerede to mitidre 

 •^jorde, adskilte ved Kap Hartz (opkaldt efter Cand. mag. N. 

 •^artz, der gjennem flere Rejser til Vestkysten og ved sin 

 •^Itagelse saavel i Ryders som i denne Expedition bar bi- 

 '■3'gettil Gr0nlandsUnders0gelse), begge med Braeer i Bunden, 



