287 



men til Gengfeld er deres Antal stort. Hvor de gennembryde 

 den lave Brink ved Kysten, er denne flydt ud med Elven; de 

 spinkle Stremme have derved dannet et vifteformet Skraaplan, 

 over hviiket Vandet spreder sig og naesten fuldstaendig svinder 

 bort; de kraftigere Stremme skare sig i Almindeliglied ind mod 

 den hejre (vestlige) Side af Gennembruddet og fortsaette det ned- 

 brydende Arbejde paa Brinken. Et Par af de betydeligste Elve 

 have en meget bred Munding, najsten som en lille Vig med 

 grundt Vand. 



Det er meget betydelige Msengder af Sand, der i Tidernes 

 Leb af Elvene ere blevne skyllede ud i Scoresby- Sund. Ty- 

 deligst ses dette paa Kyststraelmingen til begge Sider af Van- 

 dreblokken. Ved Lavvande strakte der sig her en Odde ud 

 1 Sundet ud for liver Elv, og udenfor Odderne og mellem disse 

 var Vandet saa grundt, at vi ikke i en lille JoUe, der stak c. 

 IV2 Fod (V2 M.), kunde komme Landet naermere end c. 1000 

 Pod (300 M.). Ved Hejvande daekkedes Odderne og viste sig 

 kun som svage Udbuninger paa Kystlinien. 



De af de storste Elve dannede Sandbanker i Hurry-In- 

 let, Fleming -Inlet og Nordostbugt ere antydede paa 

 Kortet. Langs James on- Lands Sydvestkyst straskker Land- 

 grunden sig V2 a 1 Kvartmil (1 a 2 Kim.) ud og bar i sin 

 yderste Del 3 a 6 Fod (la2M.) Vand. Herfra foroges Dybden 

 nieget pludselig. Fra Nordostbugt indtil faa Kvartmil fra 

 Kap Stewart var denne Landgrund afmaerket med strandede 

 Isfjfelde; mellem disse og Grunden var der et smalt Leb, som 

 Antarctic benyttede. I Halls-Inlet og Nordostbugt 

 '9a Isfjaeldene saa taetpakkede langs Jameson -Land og vistnok 

 ogsaa laengere ude, at de dannede en alvorlig Hindring for Sej- 

 'adsen. En sikker Ankerplads med tilstraekkeligt Svajerum me\- 

 Ifini Isfjaeldene og Landgrunden kunde ikke Andes i Nordost- 

 "Ugts 0stside, og et Forsog paa at gaa tvaers over Bugten 

 ^ed Antarctic maatte opgives af Mangel paa Plads mellem 

 ■^jaeldene til at manavrere i. 



