— 47 — 



Størrelse fra 0.7 til l.o ctm.) og 14 yngel af torsk (i størrelse fra 0.9 — 

 2.8 ctm., flest ca. 1.5 ctm.) 



Af kurve II ser man, at disse smaa yngel har væsentlig anden 

 udbredelse end den, der tidligere er omtalt for eggenes vedkommende. 

 Disse var, som ovenfor udviklet, begrænset til bankerne, ja til de 30 — 

 40 favne dybe flak, medens de smaa torskeunger er langt udenfor eggen, 

 der ogsaa sees antydet paa kartet ved de punkterede dybdekurver. 

 Trækkene i havet udenfor kurve II viser nu den interessante ting, at 

 ikke alene her torskelarverne ophører, men ogsaa larverne af de øvrige 

 kystformer, hvilket slaaende beviser, at der er en skarp grænse i udbre- 

 delsen for alle de kystformer, som driver, og at disse, ligesom de vand- 

 lag, hvori de driver, nu om sommeren er i bevægelse udover Nordhavets 

 overflade. Anderledes forholder det sig imidlertid med larverne af uei'en, 

 disse findes, hvor langt vi gaar ud, og langt ude i særlige masser, saale- 

 des gav en halvtimes træk ikke mindre end 628 saadanne smaa uerunger 

 af en gjennemsnitlig størrelse af 0.8 ctm. Forklaringen hertil er den, 

 at disse smaa, nyfødte unger fødes herude udenfor bankerne, og det kan 

 forstaaes ved det fund, jeg paa vort første togt i aaret 1900 gjorde, 

 nemlig at de voksne uer vandrer ude over Nordhavet i de midtre vand- 

 lag 100 favne fra overfladen og 15 — 1600 favne fra bunden. Foruden 

 uerens unger flnder vi her udenfor kystformernes vandlag flere ark- 

 tiske former, der synes at skyves ud af det fremstrømmende kystvand. 

 Især er det karakteristisk, at den vigtige \ingesnegl (Clio horealis) hval- 

 aaten har omtrent samme grænse indad mod kysten, som torskyngelen 

 har udåd mod havet. De udelukker med andre ord hinanden. om jeg 

 end paa grænsen en enkelt gang har fundet dem sammen. 



Vi nævnte, at den sydligste del af farvandet undersøgtes i juni, 

 den nordligste og østhgste del af kurven fremgaar af undersøgelser ud- 

 førte i juh og tildels august maaned. Saaledes gjorde jeg i juh maaned 

 ^t togt fra Andenæs (Vesteraalen) op mod 72° n. 10*^ ost (den nordvest- 

 lige del af kurven) derfra i lige linie paa Fruholmens fyr. senere i juli — 

 august (25de juh til Ilte august) undersøgtes farvandet Hammerfest— 

 Bjørnøen og havet nord for Vardø og Murmankysten. I det første 

 julitogt (det op til 72° n. 10° ost) fandt vi, som man ser af kurven, torske- 

 iingerne længer ud til havs end under junitogtet, hvilket forklares derved, 

 at de har havt en maaned længer at drive i. I den østlige del af far- 

 vandet var torskeungerne dog kun at finde meget nær land, og i ringe 

 mængde, trods at jeg her undersøgte havet helt op mod Spitsbergen og 

 nord af Murmankysten og Vardø ved en mængde træk og det saa sent som 

 midten af august. Fælles for alle togter var dog den karakteristiske 

 skarpe grænse melllem torskeungerne og kystformerne paa den ene side 

 og de arktiske former (især vingesneglen Clio se fig. 18) paa den anden 



