— 59 — 



tember en stor masse fisk ved Nokujevøen. Baade i 1899 og i 1900 

 fandtes fisk, især hyse, ved Kap Kanin-Noss. ... I oktober voksede 

 mængden af fisken i det aabne hav i antal — øiensynlig fordi den tråk 

 sig tilbage fra kysten. 1 ringe antal kunde man til begyndelsen af de- 

 cember finde fisk nord om Murmankysten, sidste gang ved 72°. n." 



Af disse meddelelser vil man se, at der om va åren sker et 

 stort indsig af torsk østover i Østhavet, at dette indsig 

 følger den varme strøm og om sommeren nærmer sig Murman- 

 kysten og Østhavets fladere partier for senhøstes at trække 

 sig tilbage igjen. 



Disse vandringer er imidlertid øiensynlig underkastet meget store 

 vekslinger. Intet viser dette mere end det ovenfor omtalte Spitsbergen- 

 fiske og de vekslinger i fiskerierne, som vi i næste kapitel ganske kort 

 skal omtale. 



Her vil vi kun henpege paa den eiendommelige parallel mellem 

 disse vandringer — østover om vaaren og vestover senhøstes — og det 

 evige isbeltes bevægelser — tilbagetræden om sommeren og fremtrængen 

 mod vinteren. 



Hvad der i det foranstaaende er meddelt over torskens liv og 

 vandringer, vil vi saaledes søge at sammenfatte i følgende ord: 



Det nordligste Norges torskemasser fødes paa Nordlands og Tromsøs 

 30 — 40 favne dybe kystbanker som smaa flydende eg, der i sommerens 

 løb vokser op til nogle tommer stor „ynger', der af fralandsstrømme føres 

 udover Nordhavets overflade og der findes i mængder, for i næste vin- 

 ters løb under paalandsstrømme og under vandringer at føres mod kysten 

 eller kystbankerne eller Østhavets store indtil 200 favne dybe flader, 

 hvor de ernærer sig af bunddyrene (krebsdyr). Næste aar, da de er 

 1 aar gamle, er de da ca. 20—25 cm. (10 tommer) lange. Af disse 

 blir de, som lever ved land, taretorsk, og de søger mest den haarde bund 

 ved landet, de andre ud paa flaket vokser i løbet af det følgende aar 

 til „loddetorsk" af 50 cm. (20 tommers) længde, og disse siger i masser 

 i april— maij under land langs Finmarken og Murmankysten forfølgende 

 lodden. Om sommeren vandrer de enkelte aar østover — andre nord- 

 over mod isen, i regelen forfølgende lodden, for saa, naar næste vinter 

 igjen kommer, at vandre vestover mod de banker, hvor de selv fødtes. 

 De er da 3 aar gamle og ca. 70 cm. (30 tommer) lange, de har moden 

 rogn og melke og kaldes af fiskerne „ skrei". Efter gydningen vandrer 

 de igjen østover, nogle blander sig med de yngre aarsklasser og foretager 

 sammen med disse de store vandringer i Østhavet. Andre forlader imid- 

 hertid helt kystbankernes omraade og færdes ude i Nordhavet. I april 

 1901 fandt jeg saaledes udenfor eggen over 1000 favnes dyb i ca. 100 

 favne fra overfladen enkelte store udgydte skrei saaledes 14:de april paa 



